336 
høiere temperaturer, idet jeg anvendte et surstofblæserør, konstrueret 
af De vi Ile og Debray, ved hjælp af hvilket jeg kunde naa op til 
2000° C. Naar ikke denne temperatur strak til, tog jeg min tilflugt 
til den elektriske lysbue, og for at drage praktisk nytte af lysbuens 
høie temperaturer gik jeg frem paa følgende maade: Jeg anvendte 
to brikker af ulæsket kalk, af hvilke den nederste havde en rende 
til gjennemgang for de to kulcylindre, der fungerede som elektroder. 
I midten var en aabning til at optage kullet (fig. 2). Det, som ad- 
skiller denne fremgangsmaade fra den hidtil anvendte, er, at den 
gjenstand, som skal opvarmes, ikke er i berøring med den elektriske 
bue. Dette simple apparat har ikke alene været til stor nytte for 
mit specielle studium, men ved hjælp af det har ogsaa en mængde 
andre spørgsmaal kunnet løses. 
Fig. 2. Elektrisk smelteovn, (a, 5, kulstave, der fungerer som elektroder.) 
Af saadanne kan jeg nævne krystallisation af enkelte metaloksyder, 
smeltning af tungsmeltelige metaller, forbrænding af zirkon og kisel 
samt fordampning af metaller, saasom platina, kobber, guld, jern 
og uran. 
Til mine undersøgelser har jeg anvendt en strøm paa 400 ampere 
og 70 volt. 
Ifølge Viollo er temperaturen i fysbuen under fordampningen 
af kul henved 3 500°. 
I den elektriske ovn kan smeltningen af de forskjellige metaller 
foregaa meget hurtig, og med den forhøiede temperatur vil mængden 
af kul, som indgaar i opløsningen være betydelig større end ellers. 
Jeg stødte imidlertid paa en ny vanskelighed, idet den gasmaskine 
paa 4 hestekræfter, som jeg oprindelig havde til min raadighed, viste 
sig at være utilstrækkelig for øiemedet. Senere tog jeg i brug en 
maskine paa 45 hestekræfter, og undersøgelserne gik nu raskt fra 
