344 
har udgravet nogle faa fuldstændige skeletter i Europa, men derimod 
et stort antal i Nordamerika. Disse gjør krav paa en større interesse 
ogsaa derved, at de stiller os ligeoverfor repræsentanter for fuldstæn- 
dig uddøde familjer uden nogensomhelst nære slegtninge i nutiden, 
det skulde da i det høieste være vore forfædres fantastiske drage- 
skikkelser. 
Første gang, man opdagede disse arter, var under arbeidet paa 
Pacificbanen, hvorved man gjennemskar bjerge, som før aldrig havde 
været undersøgt, og blev opmerksom paa disse egnes rige geologi og 
palæontologi; snart blev der med understøttelse af staten foretaget 
store ekspedioner i videnskabeligt øiemed (Geological Surveys). Her¬ 
til sluttede sig udsendinger fra de rigt doterede universiteter, colleges 
og privatinstituter, som under beskyttelse af hærafdeiinger, der sikrede 
arbeiderne mod indianernes anfald, udviklede en storartet samlerflid 
og sammenbragte en skat af fossiler, som den gamle verden trods de 
saa meget langvarigere undersøgelser ikke besidder magen til i sine 
museer. Det er især landene ved foden af Klippebjergene, Dakota, 
Wyoming, Colorado og Ny-Mexiko, som har givet de talrigste fund, 
dernæst for kridtformationens vedkommende særlig Kansas, som ved 
slutten af sekundærtiden var overskyllet af et stort indhav. Af de 
forskere, som ber virkede med størst resultat, er først og fremst at 
nævne Filadelfia^professorerne Joseph Leidy og E. D. Cope, af 
hvilke den første allerede fra 1869—73 offentliggjorde vigtige arbei¬ 
der om de uddøde pattedyr i Dakota og Nebraska, mens Cope’s navn 
især er ble ven bekjendt ved opdagelsen af de laveste pattedyrformer 
fra tertiærtiden, deriblandt phenacodus primaevus , der har en saa ube¬ 
stemt skeletbygning i lemmerne, at man kunde aflede alle høiere former 
f. eks. mennesker og heste herfra. Men den heldigste tinder var dog 
professor 0. C. Marsh fra Yale College i Newhaven; thi ham skyl¬ 
der vi ikke blot den videnskabelige bearbeidelse af talrige nye reptil 
og pattedyrformer, men ogsaa opdagelsen af de „tandede u kridtfugle 
(odonternithes) fra Kansas og de tandløse flyvefirben eller pterano- 
donter, saavelsom kridttid-pattedyrene fra Laramieegnen i Dakota, som 
først blev fundet i de sidste aar (1888—89). 
Til Marsh har i den sidste tid ogsaa sluttet sig andre berømte 
palæontologer, Scott, Osborn, Schlossero.fi., der hovedsagelig 
beskjæftiger sig med at sigte og studere det rige material. 
Thi den egentlige høst begynder først nu, efterat opdagerperiodens 
