346 
ning, som ikke blot forekommer hos de tobenede dinosaurer, de egent¬ 
lige fugleføddede (ornithopoder), som man har døbt en af disse 
ordener, men i bygningen af skulderbenet og bækkenet i alle orde¬ 
nerne; en tilnærmelse, som dog ikke gaar saa vidt, at man, som man 
tidligere gjerne vilde, tør aflede Inglenes stamme fra dinosaurerne. 
Ligheden tyder tvertimod paa et fælles ophav for fugle og dinosaurer 
fra hidtil ukjendte former, og derfor er ligheden størst hos lidet ud- 
viklede fugleformer. Bagbenene hos mange dinosaur-arter har en 
skuffende lighed med fngleben, og deres forstenede fodspor blev i 
decennier taget for spor af kjæmpefugle; ogsaa brystben som hos fug¬ 
lene findes hos disse dyr. 
Den første art, som vi her skal beskrive efter et paa nogle faa 
knokler nær fuldstændigt, af Marsh sammensat skeiet, den „høie torden- 
firben u (brontosaurus exceisus Marsh) . fig. 1, hører til sauropodernes 
firbenede klasse, som samtlige var planteædere. Bagbenene var 
noget høiere end forbenene og fødderne ligesom hos alle dyrets slegt- 
ninge forsynet med fem tær, dets legemsbygning var temmelig tæt og 
længden fra hovedet til halespidsen ca. 16 m., saa at Marsh anslaar 
dens vegt i levende live til 20 tons, skjønt knoklerne i hvir- 
velsøilen for største delen var hule. Til de hule knoklers fugle- 
karakter, som imidlertid ikke gjælder halehvirvlerne, kom dernæst et 
skulderben med dobbelt brystben, ikke ulig bygningen hos en struds» 
Hovedet, der sidder paa en lang hals, er paafaldende lidet, og er som 
hos alle beslegtede arter inden denne afdeling kun forsynet med et 
svagt udviklet gebiss. De uanselige tænder forekommer kun i den 
forreste del af gabet, men kunde efter behovet erstattes ved tænder, 
som vokste ud senere. Den merkeligste eiendommelighed er aaben- 
bart hovedets overordentlig lille omfang, som i gjennemsnit er mindre 
end den tredie og fjerde halshvirvels, saa at det snarere maatte se ud 
som elefantsnabelens knopagtige fortykkelse end som et hoved. Og 
endnu mere paafaldende er det ringe volum af hjernen i dette hoved, 
hvad der let kan paavises ved at fylde hjerneskallen med gibs eller 
voks. Dinosaurierne har idetheletaget mindre hjerne end nogen 
anden dyreklasse i forhold til størrelsen, og hos nogle beslegtede 
arter ( morosaurus og apatosaurus) er hjernehulheden kun halvparten 
eller trediedelen saa bred som rygmarvskanalen paa de bredeste 
steder. 
Deraf kan man slutte, at det var aandelig meget træge dyr 
