350 
Denne med pigger og panser beskyttede, planteædende orden af 
dinosaurierne var ogsaa repræsenteret i den gamle verden: især maa 
nævnes den store skovsaurier (kylaeosaurus) i England, af hvilken 
man dog aldrig har fundet noget fuldstændigt skeiet. Noget bedre 
vedligeholdte levninger har man kun fundet af slegten sclidosaurus i 
de engelske triaslag; et anseeligt dyr med en bagfod paa 1.2 meters 
længde. Men denne saavelsom de førnævnte og endnu mere andre 
europæiske pantserdinosaurier afviger fra den amerikanske slegt stegosan- 
rus ogsaa derved, at de paa samtlige fødder kun havde fire tær, 
istedetfor fem. De dannede derved etslags overgang fra pantserdino- 
saurerne til de fugleføddede (ornithopodern e), hvis bagfødder var 
ganske som en fugls, og som ligesom stegosanrus næsten ikke benyt¬ 
tede de sterkt forkortede forben til gang. Af den fra lang tid til- 
bage bekjendte repræsentant for disse dyr, der ligner kjæmpetand- 
fugle med lang firbenshale, iguanodon , kjendte man tidligere kun 
ufuldkomne rester, indtil der for fjorten aar siden i Bernissart i Bel¬ 
gien blev fundet mere end tyve godt bevarede skelettør, der nu er op- 
stillede i Brysselermuseet og udgjør et af dets glansnummere. 
(Sluttes.) 
Mindre meddelelser. 
Pattedyrenes forfædre. Kloakdyrene (monotremata) hvis mest 
bekj endte repræsentanter er næbdyret og myrepindsvinet er de lavest 
staaende blandt de nulevende pattedyr. De har en lavere legems- 
temperatur end de øvrige pattedyr og har ligesom krybdyrene og fuglene 
en fælles udførselsgang for de faste og flydende ekskrementer samt 
lægger eg. Tillige er der i deres benbygning meget, som minder om 
de to nævnte lavere grupper af hvirveldyr og allerede i lang tid har 
man derfor anseet dem for overgangsformer, der slutter sig nær til 
disse grupper og af hvilke de høierestaaende pattedyr har udviklet 
sig. Imidlertid fik denne opfatning ikke synderlig støtte af palæonto- 
logien, idet der ikke kjendes stort andet af de ældste pattedyr end 
kjæveben og tænder og af disses udseende lod der sig ikke drage 
nogen slutning af betydning, da de nulevende kloakdyr i udvokset til¬ 
stand ganske mangler tænder. Alligevel begyndte den mening i den 
senere tid mere og mere at gjøre sig gjældende blandt palæontologerne, 
at de pattedyr, hvis levninger man forefinder i kridttidens og jura- 
periodens lag, og som man hidtil har regnet til pungdyrene, i virke- 
