366 
virkning og modvirkning, saa har henimod slutningen af sekundærtiden 
disse dyr naaet en lignende maalestok som dinosaurierne, der skulde 
blive deres bytte. Allerede i aaret 1824 bavde Bmckland beskre¬ 
vet et kjæmpemæssigt europæisk eksemplar af denne gruppe, den saa- 
kaldte megalosaurus ., men man kjendte kun nogle bøist ufuldkomne 
levninger af denne og nogle beslegtede arter; og det var derfor van- 
skeligt at danne sig nogen forestilbng om dyrets organisme i dets 
helbed. Ogsaa ber bar de amerikanske forskninger, navnlig i de før- 
nævnte atlantosaurus-l&g, leveret rigeligt materiale, og der er ogsaa 
fundet fuldstændige skeletter af de kerhen hørende arter. Yi kan 
foreløbig ikke levere nogen afbildninger af disse, og skal derfor ind- 
skrænke os til at nævne nogle særlig merkelige former. Bedst kjendt 
er den fra Colorado stammende næsebornsaurier (cerotosaurus 
nasicornis), et 6 m. langt dyr, et fælt uhyre med kolossalt kroko- 
dillegab, udstyret med 66 store, skarpe kegletænder og et tykt, økse- 
formet horn paa næsen, hvad der, som før omtalt, er noget ganske ene- 
staaende bos rovdyr. Mens fortænderre baade oppe og nede er smaa, er 
hjørnetænderne som store dolke og giver gabet et meget truende ud- 
seende; men gebisset kan dog ikke i fuldendt form maale sig med de 
nulevende rovpattedyrs. Øiet var beskyttet ved en fra pandebenet 
fremspringende knokkel, som dækkede øienbulingen; næseborene be- 
fandt sig paa forsiden af snuden. 
Som bos den dobbelt saa store allosaurus fragilis og sandsynlig- 
vis hos alle berhen hørende rovdyr var forbenene meget kortere end 
bagbenene, men til gjengjæld bevæbnede med klør, saa man maa tro, at de 
har grebet og fortæret sit bytte siddende. Sæde- og skambenene er 
ved sine fritstaaende ender sammenvoksede og danner som bos alle 
theropoder et nedentil udvidet sædeben i form af en Y. Paa mange 
plader i Trias-sandstenene i Connecticutdalen, der bar ydet saamange 
spor af de fugleføddede dinosaurier, mente Marsh ogsaa at finde mer¬ 
ker efter disse dyr, der sad som afrettede puddelbunde og ventede 
paa sit bytte. Ganske usædvanlig er bvirvlernes og bækkenets form; 
i det sidste er ligesom bos fuglene alle ellers skilte knokler sammen¬ 
voksede til en sammenbængende dannelse, noget, som vistnok er ene- 
staaende i dinosauriernes gruppe trods dens ligbed med fuglene for- 
■øvrigt. Hjernen var bos disse dyr betydelig mere udviklet og intelli¬ 
gensen derfor vel ogsaa meget større end hos de planteædende arter. 
