374 
Dersom jeg skulde fremhæve en af den lange række slaaende 
kjendsgjerninger paa dette omraade, turde jeg nævne denne: Pro¬ 
fessor Thomson i Glasgow har i en kjelder, hvis temperatur aar ud 
og aar ind holder sig uforandret, hængt op en metaltraad og til enden 
af denne fæstet en vegt. Som bekjendt bevirker ophængningen af 
en vegt efter en traad en forlængelse af traaden; men spørgsmaalet. 
er, om denne forlængelse sker engang for alle eller om vegten stadig, 
bevirker en forlængelse, et spørgsmaal som kun tiden kan afgjøre.. 
Nævnte traad har nu været ophængt 30—40 aar og i denne tid sta¬ 
dig været gjenstand for iagttagelse. Den forlænger sig endnu stadigt 
under paavirkning af den i dens ene ende anbragte vegt. Det, som 
her sker med traaden, har stor lighed med det, som sker med en 
draabe honning, som man lader hænge ud over randen paa en ske. 
Akkurat som denne spinder sig til en traad, som stadig bliver læn- 
gere og med det samme finere, saaledes ogsaa med denne metaltraad: 
den flyder ud under den stadige paavirkning af en paa den vir¬ 
kende, trækkende kraft. 
Som et andet eksempel kunde vi anføre følgende: Som bekjendt 
befinder en isbræ sig i en stadig om end langsom bevægelse nedad 
mod dalen, men ikke paa samme maade som en sten, som ruller nedad 
en bjergskraaning, saaledes at alle dens dele bevæger sig lige hastigt. 
Har man rammet ned i en isbræ en række pæler, som staar i lige 
linje, saa viser det sig, at den midterste pæl bevæger sig hurtigst 
nedad mod dalen, mens de ved bræens rand gaar langsommere. Uagtet 
altsaa bræen bestaar af en fast masse, ftyder den dog ned mod dalen 
aldeles som en flod, som jo ogsaa har størst strømhastighed i midten, 
mindst langs bredderne. Jeg vilde herved kun paavise, at den for- 
skjel, som har ført til læren om de fire elementer, ikke mere kan 
opretholdes paa fysikens nuværende standpunkt, da den kun har fæstet 
sig ved materiens ydre fremtrædelsesformer. Yil vi overhovedet vide 
noget væsentligt om materien, da maa vi slaa ind paa den vei, 
som allerede Leonardo da Vinci har anvist naturvidenskaben, naar 
han siger: „Der gives ingen vished i naturvidenskaben, som ikke i 
en vis forstand afhænger af mathematiken u med andre ord: vi kan 
først da komme til en væsentlig viden om materien, naar det er 
muligt at udtrykke ved tal de erfaringsmæssige kjendsgjerninger, vi 
har om den. Paa hvilken maade er vi nu istand til at bestemme 
stofmængden? Svaret tyder: ved vegten. Pra den stund af, at 
