380 
millionær ind at ønske, at han havde sin million tilbage igjen, og at 
han, da han ikke kjender skyldnerne personligt, lader rykke ind en 
annonce, at de, til hvem han har laant sin million i tikronevis, maa 
betale disse tilbage — vi ser da, at dette problem er nlige vanske¬ 
ligere end det første, som paa én vis maade har løst sig af sig selv. 
^Saaledes er det ogsaa med vor kngle. Den kugle, som faldt ned fra 
de 100 m.s høide, havde i sin synlige bevægelse en vis levende kraft, 
som var iøinefallende, fordi alle molekyler bevægede sig i en og 
samme bestemte retning. Den kugle, som efter faldet ligger nden be¬ 
vægelse, men som er blevet varmere, har nøiagtig samme levende 
kraft i sig som tidligere- og den eneste forskjel er, at de enkelte 
molekyler nu hvert for sig besidder denne levende kraft paa sin eien¬ 
dommelige maade. Vor fordring, at molekylerne alle skulde forene 
sin levende kraft i en eneste bestemt retning, saaledes at kuglen igjen 
skulde bevæge sig opad som et hele, er da omtrent den samme som 
millionærens forlangende om, at hvert enkelt udlaant beløb atter skulde 
samle sig til et hele. 
I virkeligheden har vi dog midler til at omsætte molekylernes 
uordnede bevægelse, varmen, i ordnet bevægelse, synlig levende kraft. 
Dampmaskinen er f. eks. et saadant middel. Efter den i det fore- 
gaaende givne forklaring af den forestilling, fysikerne har om varmens 
væsen, maa vi da forestille os den maade, paa hvilken dampmaskinen 
omsætter varme i arbeide omtrent saaledes: Dampkjedelens vand op- 
varmes, og derved faar efterhaanden de enkelte vandmolekyler saa stor 
levende kraft, at de river sig løs fra sine nabomolekyler og gaar bort 
som dampmolekyler. Lad os nu tænke os, at dampen ledes ind i en 
•anden kjedel, i hvilken dens temperatur bringes til at stige end mere, 
■eller hvor den, som det tekniske udtryk lyder, overhedes, saa vil selv¬ 
følgelig de enkelte dampmolekylers hastighed blive end større. Tæn- 
ker vi os nu, at disse dampmolekyler med den overordentlig store 
hastighed slippes ind i dampmaskinens cylinders nedre del, saa vil de 
fare mod cylinderens vægge og mod det opad bevægelige stempel, 
som spærrer for cylinderen. De vil da støde stemplet opad. Der¬ 
som vi nu indretter os saaledes, at molekylerne i det øieblik, i hvilket 
stemplet har naaet sin høieste stilling, slippes ind paa oversiden af 
■dette, vil de støde stemplet nedad. Man kan altsaa bevirke, at de 
enkelte molekylers uordnede, forvirrede og regelløse bevægelse, var¬ 
men, forvandles til en ordnet og synlig bevægelse nemlig stemplets 
