381 
op- og nedadgaaende bevægelse. Denne bevægelse kan da overføres: 
til et svinghjul og fra dette igjen til de forskjellige maskindele. Vi 
kan altsaa omsætte uordnet levende kraft, varme, i arbeide; men hvad 1 . 
vi aldrig vil kunne opnaa, er at tvinge dampmolekylerne til helt -og; 
holdent at afgive sin levende kraft til dampmaskinens stempel, at; 
hindre dem i, hvad de netop ifølge sin uordnede bevægelse maa gjøre,, 
ogsaa at slaa an mod dampcylinderens sidevægge. Naar vi ikke for- 
maar at omsætte varmen helt og holdent til synlig levende kraft, da 
kommer dette af ufuldkommenheden hos vore maskiner, som ikke er 
saa fine, at de formaar at faa tag i de enkelte molekyler og tvinge 
hvert enkelt af dem til at omdanne sin hele levende kraft til ordnet, 
bevægelse. Da endvidere ved alle vore maskiner uden undtagelse-, 
endel af den ordnede bevægelse atter, paa grund af den uundgaaelige- 
friktion af maskinens dele mod hinanden, gaar over til varme, en. 
varme, som vi ikke er istand til atter at omsætte i levende kraff,. 
indser vi umuligheden af at faa istand et perpetuum mobile. 
Med hensyn til den grad, i hvilken varme kan omsættes i arbeide,, 
kan eksempelvis anføres, at den mekaniske varmetheori kan paavise,. 
at ikke mere end en fjerdedel af varmen kan omsættes i mekanisk; 
arbeide, selv hos vore fuldkomneste dampmaskiner. Det maa dog be¬ 
merkes at, hvad navnlig de betydelige forskere Thomsen og Max¬ 
well har fremhævet, den levende verden, , som er udrustet med uen¬ 
delig fint konstruerede organer, i langt høiere grad end vore raa meka¬ 
niske hjælpemidler, har evnen til at omsætte uordnet levende kraft 
til ordnet energi. 
Allerede den romerske digter L u c r e t i u s, som levede omkring 
60 aar f. Kr., har i sit verk „om tingenes væsen u nedlagt disse 
samme anskuelser om materiens væsen. Det er to tusen aar siden. 
Lucretius udtalte disse anskuelser, men der er neppe femti aar gaaet 
hen siden Meyer og Helmholz igjen udtalte dem, men da støttet 
til kjendsgjerninger. Vi indser, at de store fremskridt i naturviden- 
skaben ikke kommer som følge af en løst henkastet idé; thi enhver 
idé er for fysikeren kun et luftslot, saalænge der ikke er frembragt 
kj endsgj erninger, som støtter ideen, og det kj endsgj erninger, som kan. 
kontrolleres mathematisk og dog svarer til, hvad der paa forhaand 
har kunnet beregnes. 
