34 
flaskerne værende luft ved kogningen paa en eller anden maade havde 
lidt en omdannelse, der havde til følge, at „smaadyrene u ikke kunde 
dannes i den. Mod denne indvending havde man foreløbig intet svar, 
og sagen henstod uafgjort indtil midten af vort aarhundredes 5te decen¬ 
nium, da de to forskere Schrøder og v. Dush slog det afgjørende 
slag, der bragte vitalisterne seiren hjem. Vel kjæmper selvdannelses- 
lærens tilhængere endnu i vore dage haardt for deres anskuelse — 
under andre former selvfølgelig — men bevis for sin lære har de 
ikke kunnet levere. 
Schrøder og v. Dush imødegik med deres forsøg modstandernes 
indvending, at luften ved kogningen var bleven uskikket til smaa- 
dyrenes trivsel; i dette øiemed anbragte de simpelthen et bomulds- 
filter i halsen paa den flaske, hvori den vædske fandtes, som de vilde 
eksperimentere med; de lod saa indholdet koge en tid lang, og dam¬ 
pene strøg selvfølgelig igjennem bomuldsfiltret, som saaledes tilligemed 
indholdet steriliseredes (o: gjordes kimfritj. 
Imidlertid var man blandt andet ogsaa kommet paa tanker om, 
hvorvidt gjær egentlig var, hvad det gik for at være, et dødt stof, 
som under visse forhold var i stand til at spalte sukkerarter i kulsyre 
og alkohol. Man benyttede gjær dengang, som man benytter den den 
dag i dag til fremstilling af spiritus i spritfabrikkerne og brænderierne, 
til fremstilling af øl i bryggerierne, vin i vinfabrikkerne o. s. v., men 
da kemien dengang var i rask fremvekst, havde kemikerne mir nichts 
dir nichts annekteret gjæren og forklaret dens indvirkning paa sukker- 
molekjderne, som om den var et kemisk stof, paa en maade, som vilde føre 
os for vidt her nærmere at komme ind paa. Man lagde saa noget gjær 
paa et objektglas under mikroskopet og saa, at den bestod af kuglerunde 
og aflange smaa blærer, der absolut ledte tanken hen paa noget orga- 
niseret. I midten af trediverne meddelte saa franskmanden C a g n i ard 
Latour, at gjær bestod af levende organismer, og at disse orga¬ 
nismer var encellede planter. Planter var de af to aarsagers skyld: 
for det første, fordi de ikke bevægede sig og for det andet, fordi de 
formerede sig; thi, at dette sidste var tilfældet, havde han overbevist 
sig om, dels ved veining af paasætningsgjæren og gjæren efter gjæ- 
ringens slutning og dels ved direkte mikroskopiske undersøgelser. Til 
samme resultat som Cagniard Latour, og uafhængig af denne, kom et 
aarstid efter tyskeren Theodor Schwann. Han har det forud for 
Cagniard Latour at have stillet spørgsmaalet om gjærens oprindelse 
