35 
med bevidsthed, og hans arbeide veier tun gt i vegtskaalen mod selv- 
•dannelseslæren. Spørgsmaalet blir nu, hvor i plantesystemet gjærcel- 
lerne burde henføres, og Schwann regnede dem da til algerne, men 
senere indsaa man den feil, som herved var begaaet, idet gjærcellerne 
ikke indeholder det grønne farvestof, som kaldes klorofyl, og som 
sætter største delen af planterigets repræsentanter i stand til at spalte 
luftens kulsyre i dens bestanddele: kulstof og surstof, hvoraf det første 
optages i plantens celler som et af de vigtigste næringstoffer, mens 
surstoffet udskilles; denne proces foregaar kun under lysets medvirkning. 
Dette grønne farvestof er gjærcellerne, som sagt, ikke i besiddelse 
;af, og de er derfor henviste til, ligesom svampene, at ernære sig af 
mere sammensatte stoffer, som de saa forarbeider i deres celler. Da 
algerne er klorofylplanter, flyttede botanikeren Meyen gjærcellerne 
herfra og placerede dem imellem svampene; Schwann kaldte gjær- 
svampen for „Zuckerpilz u , og man har her den tyske oversættelse for 
«det latinske sacchctromyces , som Meyen senere døbte den nye svamp. 1 ) 
Idet gjærs vamp ene er henviste til at ernære sig af saa sammensatte 
stoffer som sukkerarter, fremkalder de ved deres livsvirksomhed 
•kemiske omdannelser i næringsbunden, gjæringer, hvis slutprodukter er 
.alkohol, kulsyre og selvfølgelig vand. 
Med at henføre gjær svamp en til den store svamp e gruppe var 
imidlertid ikke alt gjort i retning af systematik; thi nu kom spørgs¬ 
maalet: hvor, til hvilken familje, skal gjærsvampen henføres? Men 
■op til dette spørgsmaal trængte sig et andet, nemlig: er gjærsvam- 
pene selvstændige planter eller er de kun et udviklingsled af en eller 
anden svamp, særlig skimmelsvampen. Dette sidste spørgsmaal gaar 
:Som den røde traad gjennem gjærsvampenes historie, og skylder sik¬ 
kert unøiagtige undersøgelser sin tilbliven, idet man har arbeidet med 
urent material og saaledes havt flere ting under mikroskopet paa samme 
■tid. En saadan antagelse bidrog selvfølgelig mægtigt til, at gjær¬ 
svampenes systematik skubbedes ud i det uvisse. De tyske botanikere 
de B a ry og' keess tog navnlig dette spørgsmaal op til revision, 
•og da den sidstnævnte havde set, at gjærsvampen under visse betin¬ 
gelser danner formeringsorganer, .sporer, indeni cellerne (ascosporer), 
var der jo, mente de, god grund til at antage, at gjærcellerne var 
x ) Det vil antagelig • ikke misforstaaes af norske læsere, at fprf. her og senere 
anvender det danske ord svamp, hvor vi vilde have bragt betegnelsen sop. 
Red. anm. 
