37 
Pasteur tog da udelukkende slgte paa bakterierne som de egent¬ 
lige aarsager til øllets sygdom og angiver blandt andet en methode 
til rensning af den sygdomsbefængte bryggerigjær, som ganske særligt 
anbéfales af den store forskers elever; til dette øiemed dyrkes bryg- 
gerigjæren i en rørsukkeropløsning, hvortil er sat lidt vinsyre. Pasteur 
vidste nemlig fra sine omfattende undersøgelser over bakterier, at de 
fleste af disse er yderst følsomme overfor sure vædsker og, da han 
ikke havde tænkt sig muligheden af, at der, hvad Emil Chr. 
Hansen flere aar senere opdagede, mellem selve alkoholgjærcellerne 
kunde findes racer, som havde en mere eller mindre ugunstig indvirk- 
ning paa gjæringens forløb, idet enkelte endog kan fremkalde syg- 
domme af meget alvorlig natur i øllet — ja, saa var jo i grunden 
Pasteurs methode fuldstændig korrekt, set fra hans standpunkt: bakte¬ 
rierne fremkalde sygdommer i øllet, bryggerigjæren tilsættes vinsyre, 
som fuldstændig lammer fiendens indgriben, uden at have nogen videre 
skadelig indflydelse paa gjærcellerne — resultatet maa da blive en 
renset bryggerigjær, Men Pasteur havde rent overset den vigtige 
faktor: at der, som før nævnt, mellem gjærcellerne findes arter, der 
netop fremkalder de sygdomme, han gav bakterierne skylden for, og 
derfor bragte Pasteurs methode ikke skygge af hjælp, men kun yder- 
ligere forvirring i det kaos, som alt eksisterede; hele sagen begyndte 
nu saa smaat at miskrediteres af den praktiske brygger. Hvor glim¬ 
rende Pasteurs maade at optage dette vanskeligø æmne paa end maa 
kaldes, saa fik den dog, som man ser, ingen praktisk betydning; der- 
imod er dens videnskabelige betydning af uomtvistelig værdi, thi at 
drage slutninger, der kommer sandheden saa temmelig nær, naar man 
gaar ud fra forkj erte forudsætninger, er ikke givet enhver. Dernæst 
har Pasteurs arbeide en anden stor betydning, den nemlig, at det blev 
impulsen til en række fortræffelige arbeider, der neppe tyve aar senere 
har bragt sagen fra at være et videnskabeligt legetøi frem til en 
mægtig videnskab, der affødte en enestaaende reform paa alle punkter 
i gj æringsindustrien. 
Eorfatteren til disse arbeider var den danske botaniker Emil 0 h r. 
Hansen. Med en forbausende flid og en aldrig svigtende taalmod 
arbeidede denne forsker fra slutningen af syvtiaarene indtil 1883, da 
han fremkom med et af sine hovedarbeider: „Ascosporedannelsen hos 
slegten saccharomyces“, der, som alle Hansens arbeider, findes i de 
af Carlsberg-laboratoriets bestyrelse udgivne „MeddelelserInden 
