41 
Netop i disse dage er spørgsmaalet om saccharomyceternes af- 
stamning igjen kommet paa tapetet, og det synes virkelig, som om det 
denne gang bliver til ramt alvor, at disse smaa s.vampe ikke fremtidigt 
kommer til at danne en selvstændig planteslegt, men reduceres til dele 
af visse skimmelsvampe. Hermed hænger det saaledes sammen: Da 
en af praktikanterne paa Alfred Jørgensens gæringsfysiologiske labora¬ 
torium i Kjøbenhavn, John J. Juhler fra Obio (Nordamerika) 
foretog en række undersøgelser af en japanesisk kulturplante — 
en skimmelsvamp, aspergillus oryzae som japaneserne bar benyttet 
gjennem aarhundreder til fremstilling af en sterkt gjæret risvin ( saki ) 
— med det formaal for øie at udfinde de gunstigste betingelser for 
udfoldelsen af vævets (mycelets) evne til at omdanne stivelse til sukker, 
blev ban opmerksom paa, at svampen i de kolber, bvor mycelet bavde 
omdannet risstivelsen til sukker, udviklede en vegetation af gjærceller, 
«om burtigt forgj ærede det dannede sukker. Direktør Jørgensen godt- 
gjorde snart ved en nærmere undersøgelse rigtigbeden af Juhlers 
iagttagelse: Svampens konidier (sporer, som dannes frit paa svampenes 
overflade i modsætning til gjærsvampenes sporer, som dannes endogent 
[o: inden i] i cellerne) udviklede sig under de givne betingelser til 
typiske gjærceller, som var i stand til at fremkalde en kraftig alkohol- 
æring i de mest forskjelligartede sukkerholdige vædsker (saaledes 
f. eks. i ølurt). 
Det spørgsmaal, bvorvidt det nævnte forhold bavde almindelig 
gyldighed eller ei, og bvorvidt det var muligt at udfinde stamformerne 
for de forskjellige typer af alkobolgjærsvampe blandt de nulevende 
skimmelsvampe, laa nu snublende nær — og her tager direktør 
Jørgensens undersøgelser da sin begyndelse. Trods talrige forsøg 
udførte paa alle tænkelige maader, var det hidtil ikke lykkedes 
nogen forsker at udfinde slegtskabsforholdet mellem de paa samme 
vindrue levende skimmelsvampe og gjærsvampe; at de fandtes paa 
druerne, vidste man særdeles godt, men at paavise en genetisk for¬ 
bindelse imellem dem bavde vist sig at være umuligt. Jørgensen 
underkastede da i første linje de hidtil anvendte metboder en grundig 
kritik, og kom da hurtig under veir med, at det netop var disse, som 
bar skylden for det feilagtige resultat. Hidtil bavde man nemlig ude- 
lukkende benyttet kunstige substrater til dyrkning af de fra druerne 
bentede skimmel- og gjærsvampe, og ganske udelukket den mulighed, 
at man ved at benytte kunstige substrater i stedet for naturlige d. v. s. 
