46 
findes formuleret i det nyeste skrift af prof. Ed. Suess, en af de 
aandfuldeste og fantasirigeste nulevende geologer, hvis skarpsindighed 
og næsten eksempélløse litteraturknndskab tillader ham med legende 
lethed at behandle spørgsmaal, overfor hvilke andre bedrøvet staar 
stille. 
Ea ethvert fremskridt paa de videnskabelige arbeidsmarker over¬ 
alt, hvor det lader sig gjøre, straks bliver benyttet af geologerne til 
mulig besvarelse af aabne geologiske spørgsmaal, saa kunde man ogsaa 
paa forhaand vide, at geologernes opmerksomhed maatte vækkes ved 
de n} r e fotografier af maanen fra Lickobservatoriet i Californien. Paa 
naturforskermødet i Wien vakte de herlige Pothschildske billeder megen 
opmerksomhed. Hvad fremstillingen af disse billeder angaar, saa blev 
der af originalen først frembragt et 8 gange forstørret negativt billede, 
hvoraf da kopier udførtes paa platinpapir. En direkte sterkere for¬ 
størrelse er umulig, da papirets ujevnheder ogsaa forstørres i samme 
grad. Af den grund forfærdigede Rothschild efter disse kopier diaposi- 
tive billeder, idet han atter forstørrede disse omtrent 4 gange. Denne 
fremgangsmaade har ogsaa Suess benyttet til sine maanefotografier. 
Disse billeder er i virkeligheden en sand triumf for fotograflen. 
Yi vil i sammentrængt form følge den fremstilling, som Suess har 
givet af sine indtryk. Man har ofte anstillet sammenligninger mellem 
maaneoverfladen og visse vulkanske egne paa jorden. De phlegræiske 
marker ved Neapel benytter ogsaa Suess til sammenligning, idet han 
i særdeleshed gjør opmerksom paa Solfatara med sin afblegede 
kraterbund. Han er af den mening, at de hvide flekker i enkelte, i 
regelen de vældigste, maanekratere, og ligesaa de merkværdig lyse 
straalesystemer, de „lysstriber“, som udstraaler fra Tycho, Copernicus 
og Kepler, ligetil kan tilbageføres til solfatarevirksomhed. Men han 
anfører desuden pligttro de indvendinger, som maa reises ligeoverfor 
denne antagelse. Disse lyse striber er 20—30 kilometer brede. Alle¬ 
rede Nasmyth og Carpenter har tænkt sig, at udbrud af dampe, 
og deres sublimationsprodukter, som afsætter sig langs spalterne, kunde 
være aarsagen til disse lyse flekker og striber. Som bekjendt har de 
ved forsøg frembragt ganske lignende sprækkesystemer ved at ned- 
sænke hule vandfyldte glaskugler i hede vandbad. 
Videre beskriver Suess de bekjendte fænomener ved smeltet staal. 
Eørend den smeltede masse begynder at størkne, finder der heftige 
