9 
skiller mellem den ældre Lamarck-Darwinské teori om udviklingen og 
de saakaldte Ny-Darwinisters. 
Efter den første er det de under individets livsløb indtrædende 
forandringer i organeme, der blir repræsenteret i avlecellerne og' saa- 
ledes nedarves, det er hvad man kalder erhvervede egenskabers ned- 
arving. Efter Ny-Darwinisternes mening derimod er det avlecellernes 
variationer som .følge af disses frembringelse af to individer, der frem¬ 
bringer variationerne hos de frembragte individer og saa blir det af- 
hængigt af de fremkomne individers større eller mindre skikkethed til 
at leve under -de givne omstændigheder, hvilke af disse der vil frem¬ 
bringe det største afkom og saaledes bestemme avlecellernes bygning 
for det næste slegtled. 
Mens Darwin altsaa ikke antog nogen afgjørende skarp grænse 
mellem kjønscellerne og de øvrige legemsceller, idet disse altid til 
enhver tid af individets liv kunde blive og blev repræsenteret i kjøns¬ 
cellerne, paastaar derimod Weismann, at dette aldrig kan finde sted, 
at kjønscellernes bj^gning er aldeles uafhængig af legemscellerne; disse 
dannes vel af kjønscellerne og deres bygning og karakter er afhængig 
al kjønscellernes bygning, disse sidste overleverer imidlertid sine eien- 
dommeligheder uforandrede til det næste slegtleds kjønsceller; avle- 
plasmaet er paa dette vis saa at si udødeligt, idet det overleveres 
uforandret fra slegtled til slegtled, mens legemscellerne for hvert slegt¬ 
led dør. Ifølge Weismann har derfor indvirkningen paa legemscel¬ 
lerne ingen betydning for de kommende slægter fordi de ikke ned¬ 
arves. Avleplasmaet kan nok ved individernes daarlige ernæring paa- 
virkes, saa det blir . mindre kraftigt, men dets egentlige bygning og 
-sammensætning blir derved ikke forandret. Det er kun ved blanding 
af forskjellige, , indbyrdes mere eller mindre ulige, individers avleplasma, 
at dette kan bli saaledes modificeret, at det kan frembringe individer, 
der mere eller mindre afviger : fra forældrene. 
Det vil ses, at disse to teorier kan være lige rimelige eller uri¬ 
melige; hvad det kommer an paa er, om de svarer til de i naturen 
iagttagne kjendsgjerninger. Det vilde i den henseende først og fremst 
være ønskeligt, om man ved iagttagelser kiurde fastslaa, om erhver¬ 
vede forandringer i bygningen hos individerne nedarves eller ei. 
Dette er imidlertid saa yderst vanskelig, at man endnu ikke tør sige 
noget bestemt derom, tilfældene er nemlig tilgjængelige for forklaring 
efter begge teorier som i det ovenfor nævnte eksempel med hvalernes 
