7 
vids legeme, mens en anden del afleired.es for sig selv i det nye 
individ. Naar da dette individ igjen kjønsligt avlede en tredie gene- 
ration med et andet individ, der var opstaat paa samme maade som 
dét selv, blev disse to individers avleplasmaer blandede sammen, og 
da nu disse igjen direkte afstammede fra deres forældres, saa blev 
herved samlet bedsteforældrenes avleplasmaer, altsaa fire forskjellige 
individers, saa det herved opstaaede avleplasma blev temmelig sam- 
mensat, og det nye individ af tredie generation fik altsaa en temmelig 
blandet karakter. Naar nu dette fortsattes videre, saa vil det indses, 
at der efterhvert maatte opstaa mangfoldige kombinationer af avle¬ 
plasmaer og en dermed sammenhængende forskjellighed af de avlede 
individers karakterer, og derved skulde kunne forklares fremkomsten 
af den mangfoldige plante og dyreverden, vi nu har. 
Da der nu mellem individer af den samme art og mellem indi- 
vider, der er afkom af det samme forældrepar, findes forskjel, og da 
det for en del dyrs vedkommende ganske sikkert kan paavises, at 
deres forfædre har set ganske anderledes ud end de nulevende eksem¬ 
plarer, maa der selvfølgelig i avleplasmaerne ogsaa kunne indtræde 
forandringer, der neppe er en ligefrem følge af blandingen af de for¬ 
skjellige avleplasmaer. Jeg skal ta et eksempel. De nulevende 
bardehval ers forfædre har aabenbart havt tænder i kjæverne, mens de 
nu har barder hængende ned fra dem. Dette kan vi vide deraf, at 
hos ungerne findes der i kjæverne anlæg til tænder, som ikke kommer 
til udvikling. Dette viser, hvor umaadelig seigt arven holder fast 
paa gamle egenskaber, hvad der efter teorien selvfølgelig kommer 
deraf, at levninger af forfædrenes avleplasma fremdeles findes i de 
nulevende dyrs. Endvidere har hvalernes forfædre havt baglemmer, 
af hvilke der nu for tiden endnu findes levninger inde i kroppen hos 
dyrene. 
Efter Darwins anskuelse maa denne forvandling af firføddede, 
med tænder forsynede dyr, der rimeligvis har levet paa landjorden, 
til havdyr uden tænder og baglemmer —— i overordentlig grove træk — 
antages at ha gaat for sig omtrent slig, at dyrene har vænnet sig til at 
gaa i våndet efter sin føde og der har brugt sin hale for at bevæge 
sig; sandsynligvis har da af de første individer, der er gaat i våndet, 
nogle havt bredere hale end de andre; disse har kunnet svømme 
bedst, har staat sig bedst i kampen for tilværelsen og derfor frem¬ 
bragt de fleste etterkommere, der da har havt lige saa brede eller 
