2 
ar'/giveren. Ofte nedarver ogsaa en far sine egenskaber gjennem en 
datter, der ikke viser dem, paa sin dattersøn, og en mor paa sin 
sønnedatter, oftere ogsaa gjennem flere generationer af døtre eller 
sønner paa en mandlig eller kvindelig efterkommer langt nede. Her 
synes altsaa arven at springe over en eller flere generationer, før den 
blir synlig, og i denne retning findes der merkelige kjendsgjerninger; 
saaledes led kong Georg IV af England af den samme form af sinds- 
sygdom som en af hans forfædre i det 12te aarhundrede, og endnu 
mere forbausende var det, da for ikke saa mange aar siden en hest 
i Brasilien blev født med 3 tær paa hver fod, mens hesten ellers kuir 
har en taa. Hvor mange hundred tusen aar siden det er, at hestens 
tretaaede forfar levede, er der ingen som ved, og dog maa evnen til 
at frembringe tretaaede heste i alle disse aar ha ligget gjemt og være 
blit overleveret nedigjennem de utallige hestegenerationer, der var for¬ 
fædre til hin hest. Saa er der det merkelige, at naar en hun først 
blir befrugtet af en han, saa kan dens børn med andre hanner senere 
ligne den første far. Hos planter har man set, at befrugtning med 
plantestøv fra en plante af en anden art eller varietet har havt ind- 
flydelse paa hnnplantens blomst, bæger og stilk, saa at disse er blit 
forandrede. Eremdeles kan indpodning af en knop paa et andet træ 
ha indflydelse paa bygningen af de knopper, som træet senere sætter. 
Vi maa nu fremdeles gaa ud fra, at alle levende væsener har 
udviklet sig lidt efter lidt, det ene af det andet, baade planter og 
dyr; dette kan vi nu for tiden trygt gjøre, da der nu neppe findes en 
eneste naturvidenskabsmand, der ikke hylder denne mening. Striden 
staar om. hvorledes ud viklingen har fundet sted, og i denne henseende 
er det for tiden mest brændende spørgsmaal dette, om de forandringer, 
en plante eller et dyr undergaar i levende liv, kan nedarves eller ei. 
Eørst Lamarck og siden Darwin antog, at de ydre omgivelser og 
livsforholdene i det hele kunde frembringe forandringer hos planter og 
dyr, der kunde gaa i arv og i regelen ogsaa nedarvedes, og at herved 
for en stor del omvandlingen af planter og dyr gik for sig. 
Det er nu let nok at skjønne, at alle disse ting og endnu flere, 
som her ikke er nævnt, ikke er saa let at bringe ind under ét syns¬ 
punkt, saa at de alle kan forklares og forstaaes ud fra dette. Skarp¬ 
sindige hoder har nu bemøiet sig med at klare denne vanskelighed; 
thi vi kan jo ikke la os nøie med at regne op alle fænomener og saa 
si stop; det ligger i vor natur, at vi spør hvorfor og søger at svare 
