49 
man straks efter at de er sprungne, ganske lignende smaa ringyolde; 
en seigt flydende gaskoldig masse maa i nærheden af smeltepunktet 
levere lignende og maaske mindre forgjængelige dannelser, med mere 
eller mindre steile skraaninger efter smeltningsgraden. Men dan¬ 
nelser paa jorden, der, hvis denne hypothese skulde holde 
stik, vilde kunne sammenlignes, med maanens ring- 
bjerge, gives der ikke. 
Foruden disse ringbjerge med sænket inderflade, hvortil ogsaa de 
allerede omtalte høie kraterbjerge med straalekranse hører, blandt 
hvilke Copernikus viser en noget mere indviklet bygning, bedækkes 
maaneoverfladen af en utallig mængde mindre ,,blærelignende“ dan¬ 
nelser, som Suess udtrykker sig. M å d 1 e r anslaar antallet af dem, 
som er synlige med en kikkert, til 15—20 000! Omegnen af ring- 
bjerget Aristoteles f. ex. synes formelig at være gjennemhullet 
som en sil, ligesom ogsaa Copernicus er aldeles omsværmet af dem. 
De tilhører aabenbart de yngste dannelser paa maanens overflade, og 
de optræder ligesaa vel paa voldsletterne som paa ringbjergenes sider 
og ikke sjelden paa selve voldkammen. De har skarpe kanter og 
dybe indsænkninger. Suess fremhæver, at de mindste af disse gruber 
i flere tilfælde staar i utvivlsom sammenhæng med spalterne. Han 
minder samtidig om de saakaldte „adventivkratere u , der optræder 
rækkevis paa de radiale Ætnaspalter. Julius Sch midt har ogsaa 
tilbageført de saakaldte „riller‘ £ til saadanne spalter og udtalt den 
mening, at de fleste af dem ganske eller delvis maa opfattes som 
rækker af kratere, der staar i forbindelse med hinanden ved gjennem- 
brud af den mellemliggende vold. 
Suess formulerer tilslut som resultat af sine bemerkninger det 
ønske: at man i fremtiden ganske specielt maa have opmerksomheden 
rettet paa de lyse striber og enkelthederne ved den allerede om¬ 
talte „alpedal u (den vældigste af' alle rilledannelser). Han anbefaler 
ogsaa et intensivt studium saavel af det merkelige W argentin som 
af mellemformer mellem „opsmeltningsaabninger u og de smaa eksplo- 
sionsaabninger; man maatte ogsaa komme paa det rene med, om ikke 
selv høiere kegledannelser kan opkastes over en spalte, og om man 
ikke paa noget sted skulde kunne opdage en ryg, der uden afbrydelse 
gaar tvers over en spalte, saaat man kunde amtage den for en lava- 
strøm, yngre end spalten. Altsaa spørgsmaal paa spørgsmaal, ligesom 
før, og andet kunde vi efter de .givne antydninger ikke vente, Lige- 
4 
„Naturen‘ 
