53 
rundagtig form (fig. 7, 1), liar ingen fortsatser, er témmelig skarpt 
fmgrænset og synes i modsætning til de grønlige blodskiver blaalig 
eller næsten farveløs. Den bestaar af et mere eller mindre finkornet 
protoplasma, hvori hist og her større vædskedraaber, saakaldte vaknoler 
er indesluttet, og som fuldstændig skjuler cellekjernen, saaat denne 
neppe nogensinde er synlig i den levende blodcelle. 
Efter nogen tid begynder der langs randen at skyde frem en og 
anden fortsats, som bliver bredere og længere; denne hefter sig paa 
grund af en vis klæbrighed fast til glaspladen og trækker den øvrige 
cellekrop langsomt efter sig. Derpaa forsvinder den, og afløses af 
andre, saaledes at det oprindelig kuglerunde legeme forvandles til en 
flad tagget masse, som heller ikke findes paa det oprindelige sted men 
er krøbet bort et stykke. I afbildningen (fig. 7) ser man de for¬ 
andringer, som en farveløs blodcelle hos en frosk har undergaaet i 
løbet af 8 minutter. 
Man har sammenlignet denne bevægelighed med en amøbes bevæ- 
gelser og betegner den som en amøboid bevægelse. Den er dog i 
virkeligheden ikke saa livlig, og kan kun erkjendes ved de forandringer, 
som den ydre omrids af blodcellen undergaar. Tiltrods herfor sætter 
denne bevægelighed de farveløse blodceller istand til ofte at tilbage- 
lægge store strækninger, at træde ud af fine spalter i aarenes vægge 
og naa lige ud til overhuden eller til de forskjellige slimhudflader. 
Stø der de under sine vandringer paa smaa fremmede legemer 
enten af organisk natur, bakterier, celler i begreb med at opløses, 
