54 
fedtdraaber eller uorganiske smaadele, som indaandet kul, farvestoffer 
eller støvkorn, saa optager de dem i sig og slæber dem med sig 
videre; tilslut lægger de dem efter sig paa bestemte steder, saaledes 
i lymfekjertlerne eller naar endog lige ud i den frie slimbudsoverflade 
med dem, livorfra de paa naturlig maade fjernes fra legemet. Saaledes 
udøver de ligesom et vist opsyn i organismen imod fremmede ting, 
der vil trænge sig ind, bvorfor man ikke upassende har betegnet dem 
som organismens politi. 
De farveløse blodceller .findes altsaa ogsaa i mængdevis udenfor 
blodet i lymfen, hvorfor man ogsaa kalder dem lymfeceller. Disse 
findes overalt i vævene, snart ansamlet i større snart i mindre mængder. 
Oprindelig mangler de i blodet, og vandrer aabenbart først senere ind, 
og det fra steder, som er beliggende udenfor blodkarsystemet. Høist 
merkelig er den kjendsgjerning, at visse substantser besidder evne til 
at lokke dem til sig, saaat deres antal vokser i betragtelig grad, naar 
disse stoffer naar ind i blodet. Disse stoffer er fordetmeste af orga¬ 
nisk natur, d. v. s. leveres af selve dyrets legeme, og eggehvide- 
stoffernes spaltningsprodukter spiller da den største rolle. Da saadanne 
allerede danner sig i legemet ved den normale stofveksel, kan man 
forklare sig det vekslende antal farveløse blodceller i de forskjellige 
dele af legemet ved antagelsen af saadanne hidlokkende substantser. 
Normalt findes de farveløse blodceller i blodet i langt ringere 
antal end de røde; i en kubikmillimeter findes der omtrent 6 000, 
saaledes at der hos mænd er 830 og hos kvinder er 750 gange saa 
mange røde blodskiver. Under sygdom kan de tiltage betydelig i 
antal, saaat de røde blodskiver endog kan blive kun dobbelt saa talrige; 
blodet ser da ud, som om det var blandet med melk. 
Størrelsen og formen af de farveløse blodceller er i modsætning 
til de temmelig indbyrdés ligestore røde blodskiver meget forskjellig. 
Man har paa grund heraf inddelt dem i flere grupper. Saaledes 
adskiller man 1) smaå, runde celler med en kjerne af 5—6 p. diameter, 
som besidder saa lidet protoplasma, at man længe holdt dem for nøgne 
kjerner. Denne form findes sparsomt i det normale blod, i massevis 
derimod i de saakaldte lymfoide organer, lymfekjertlerne. Man kalder 
dem lymfocyter. 2) Noget større celler, ligeledes med en kjerne og 
tydelig cellekrop, som indeholder meget fine smaakorn. 3) Større celler 
9—-12 jj. i diameter med kjerner at et meget vekslende udseende, saa¬ 
kaldte polymorfe cellekjerner og rigeligt finkornet protoplasma. Kjer- 
