66 
Denne skive blev omflydt af oceanet, og deltes af Middelhavet og de 
to floder Tanais fra nord og Nilen fra syd i 3 dele. 
En hel del oplysninger om de gamles anskuelser om jordens for¬ 
holde finder vi hos historieskrivningens fader H e r o d o t, hvis verk 
ogsaa har stor betydning for vort kjendskab til oldtidens geografi. 
Solen kan efter hans mening helt forsvinde fra himmelen, og aar- 
sagerne til Nilens aarlige stigen og falden finder han deri, at solen af 
heftige vinterstorme blir fordrevet fra sin almindelige bane til øvre 
Libyen d. v. s. landet søndenfor Ægypten, og om sommeren igjen 
kommer til nordligere egne 1 ); Han beretter ogsaa om en omseiling af 
Afrika, der har megen interesse. Det var den ægypt.iske konge Necho, 
der sendte fønikiske sømænd ud for at beseile Afrikas kyst. De drog 
nd langs Det røde hav og kom i det tredie aar tilbage ind strædet 
ved Gibraltar. Denne beretnings paalidelighed har været omstridt og 
er det' tildels endnu; men et bevis for dens sandhed synes dog at 
ligge deri, at søfolkene fortalte, at de paa reisen havde havt solen i 
nord; thi det viser jo, at de idetmindste er komne søndenfor ækvator. 
Herodot selv tror ikke paa dette, at man kunde se solen i nord 2 ). 
Anaximander forsøgte ogsaa at tegne et kart over jordoverfladen 
saadan, som han tænkte sig den, og om end dette kart neppe har 
været synderlig korrekt, ved vi dog, at det har været benyttet i læn- 
*) Herodot 2den bog kap. 24 og 25. 
2 ) Herodot 4de bog kap. 42. 
