69 
fladen. Allerede Eratosthenes havde tegnet et kart, hvor han havde 
bragt til anvendelse et net af gradlinjer og forsøgte virkelige steds- 
bestemmelser. Senere havde man ogsaa faaet globuser og nøiagtigere 
karter i mathematisk beregnede projektioner af Marinus fra Tyrus. 
Ptolemæus selv tegnede ingen karter, han fremlagde nogle nye 
kartprojektioner samt gav en række stedsbestemmelser, og paa grund- 
lag af disse er senere tegnet de ptolemæiske karter (hg. 11). 
Som vi ser, lider dette kart af flere feil. Den betydeligste er, 
at Ptolemæus lader Afrika omtrent ved det nuværende Kap Delgado 
{oldtidens Prasum promontorium) bøie østover under navnet „Terra 
incognita u (det ukjendte land), hvorved Det indiske hav bliver et ind- 
landshav. Øen Taprobane, vore dages Ceylon, er altfor stor og Indien 
rent fortegnet. 
Oldtiden havde ogsaa sine tanker henvendt paa jordens stilling i 
verdensrummet. Almindelig antog man, at sol og stjerner kredsede 
om jorden, og man gjorde de forskjelligste forsøg paa at konstruere 
•op deres baner og bevægelser. Enkelte mænd fandtes der dog, som 
var inde paa den tanke, at jorden kredsede om solen, det saakaldte 
heliocentriske system, saaledes Aristarch fra Samos (260 f. Kr.); 
men dette vandt dog ingen indgang. Solens bevægelse om jorden var 
den almindelige antagelse, og Ptolemæus konstruerede op et meget 
sindrigt og meget indviklet system til forklaring af solens og plane- 
ternes bevægelse; dette ptolemæiske verdenssystem blev ogsaa det 
herskende helt til Kopernikus’s tid (1543). 
Ved oldtidens slutning og den ældre middelalder gik det sterkt 
tilbage med alle videnskaber, saa og med geografien; man glemte old¬ 
tidens beregninger og resultater, og forfaldt til den groveste uvidenhed. 
Man kan blot se paa de saakaldte „hjulkarter u fra middelalderen for 
at faa et begreb om denne tids lave standpunkt i geografisk hen¬ 
seende (fig. 12). 
Eørst gjennem araberne kom der en forbedring. Disse havde 
nemlig lært Ptolemæus's bøger at kjende og oversat dem fra græsk 
til arabisk; Ptolemæus’s astronomi har jo ogsaa derfor endnu det ara¬ 
biske navn Almagest. Araberne foretog selv en gradmaaling i Meso- 
potamien, og da de saa senere kom i berørelse med europæerne, 
bragte de dem nye anskuelser om jordens størrelse og form, og gav 
stødet til nye forskninger. 
