75 
klare den forbausende regelmæssighed og hensigtsmæssighed i deres; 
bygning. 
Allerede i det fjerde aarhundrede beviste den aleksandrinske mathe- 
matiker P a p p u s, at bierne havde forstaaet at vælge den fordelag- 
tigste form for sine celler, da den sekskantede form er den, som 
forener det største rumindhold méd den størst mulige besparelse af 
materiale. Ogsaa Keppler har skrevet et arbeide om bicellerne. 
Bikagerne adskiller sig som bekjendt fra de tilsvarende dannelser 
hos andre lignende insekter derved, at cellerne er ordnede i et dob¬ 
belt lag. Hvepserne f. eks. bygger enkle horizontale cellekager, hvor 
cellerne staar lodrette med mundingen nedadvendt, saaat de lukkede 
øvre ender tilsammen danner et gulv, hvorpaa hvepsen kan spadsere 
omkring og fodre ungerne, som ligger i den ovenoverliggende kages 
celler. Hos bierne derimod ligger cellerne horizontalt i den lodrette 
vokskage, der bestaar af 2 lag celler, som med sine bunde støder op 
til hinanden og vender mundingerne i modsat kant. Tænker man sig. 
i en lodret staaende træplade fra begge flader boret sekskantede hul¬ 
ler tæt ved siden af hinanden med ganske tynd skillevæg imellem,. 
saa har man et nogenlunde billede af en bikage. Bunden i hver celle 
er af en ganske eiendommelig form. Mens bunden i hvepsernes celler 
har form al en sekskantet plade, der ganske simpelt lukker for aab- 
ningen, linder man, at bunden i bicellerne aldeles ikke er plan men 
har form af en trekantet pyramide. Skjærer man bort alle sidevægge, 
saa ser man, at denne pyramide dannes af tre rudeformede voksplader, 
der indbyrdes er aldeles lige. Fra disse rhombiske plader udgaar de 
seks sidevægge i cellen. Pyramiderne fra cellerne paa begge sider af 
kagen griber ind i hinanden, saaledes at denne anordning bliver den 
mest økonomiske af alle tænkelige former. 
Ben franske astronom M ar al di, som i begyndelsen af forrige 
aarhundrede udgav en afhandling over bierne, var saa overrasket over 
den kjendsgjerning, at vinklerne i de omtalte rudeformede eller rhom¬ 
biske bundflader altid var de samme, at han gjorde sig den møie at 
maale disse vinkler og fandt, at den stumpe vinkel udgjorde 109° 28'' 
og den spidse 70° 32'. Ben bekjendte B é a u m u r, oplinder af den 
thermometerskala, som bærer hans navn, kom paa de tanker, at denne 
vinkel muligens stod i forbindelse med den beundringsværdige material- 
besparelse i bikagerne. I sammenligning med honningen, som cellen 
skal fyldes med, er vokset et sjeldent stof, hvis produktion kræver 
