81 
omkreds afholdt sine sammenkomster her. Den kemiske analyse har 
vist, at det indeholder svovlsure salte i rigelig mængde lornden en 
del organisk substants. 
Asfaltens beskaffenhed er ikke overalt den samme; overalt er den 
dog, frisk ndgravet, brnn og bliver først senere sort; jo længer man 
kommer fra søens ^midte, desto mindre porøs og specifik tyngre bliver 
den, hvilket viser, at den her har været under større tryk. Midt i 
søen er asfalten derimod saa fuld af gasblærer, at den i brud ligner 
sterkt gjæret ost og derfor ogsaa kaldes „ostebeg“. Blærerne er for 
det meste fra 1 til 3 tommer i diameter. 
Den tropiske solvarme paa Trinidad virker naturligvis opblødende 
og smeltende paa asfalten. Ifjor vaar kunde man saaledes ved 
La Brea se nogle mørke skjær rage frem et stykke ude paa søen, 
disse viste sig ved nærmere eftersyn at være opstablede hobe af asfalt 
paa flere hundrede tons. Disse hobe havde oprindelig en høide af: 
25 fod men var sunket ned til 3 fods høide og saa haardt sammen- 
smeltet til en fast masse, at den paa ny maatte opbrydes med spids- 
hakken; en lignende banke paa to fods høide havde der dannet sig 
af en asfalthoug, imens der førtes proces om eiendomsretten. 
Alligevel kan man ikke betegne solvarmen som den væsentligste 
grund til bevægelserne i jordbegmasserne. Asfalten har nemlig en 
yderst ringe varmeledningsevne, og derfor indskrænker varmens virk- 
ninger sig til overfladen. Det er dog hævet over enhver tvil, at 
Trinidadasfalten befinder sig i en stadig om end meget langsom og 
seig flyden, saaat det er vel berettiget at tale om en sø af asfalt. 
Peckham anser den indesluttede gas som den væsentligste aarsag 
til disse bevægelser. Gasblærerne søger nemlig at stige op, og herved 
frembringer de en opadgaaende strømning i massen. I virkeligheden 
er ogsaa feldterne lidt opadhvælvede i midten. Efterhvert som massen 
stiger op i midten, fly der den ud til siderne, og -samtidig kommer den 
i kredsende bevægelse, hvilket har. tilfølge, at overfladen af feldterne 
er forsynet med koncentriske bølger. Peckham mener, at gasen udgjør 
mellem en trediedel og halvdelen af hele søens volum. 
I jordbeget findes der altsaa stadige strømninger, og det ikke blot 
i selve søen, men fra denne flyder endog begmasserne ud over omgi- 
velserne. ,, 
Peckham angiver søens fladeindhold til 93y 3 akres = 40 hektar 
og dens høide over havet til 42 meter. Søen dannes af en indsænk- 
6 
,Naturen" 
