98 
naturkundskab, og saa vidt som man i dette øieblik kan bedømme det 
— hvilken praktisk betydning de kan have. 
I. 
Lad os først se, hvorledes de nye straaler frembringes. 
De R,øntgen’ske straaler opstaar, naar man lader en sterk elek¬ 
trisk strøm slaa igjennem et meget luftfortyndet rum. 
Som elektricitetskilde anvender man lettest det saakaldte Ruhm- 
korfFs indnktionsapparat. Det tør være en almindelig kjendt sag, at 
naar man fra tid til anden lader en elektrisk strøm gj ennemstrømme 
en leder, i hvis nærhed der er anbragt en anden leder f. eks. en 
metaltraad i forbindelse med et galvanometer, saa opstaar der, hver 
gang strømmen sluttes, og hver gang den brydes i den første — den 
primære — leder, en strøm, en saakaldet induceret strøm, i den anden 
-— den sekundære, men saaledes, at strømmens retning i den sidste 
stadig veksler: naar strømmen i den primære leder sluttes, har den 
inducerede strøm modsat retning af den primære — brydes deu, har 
den inducerede strøm den samme retning som den oprindelige primære 
strøm. Vi skal ikke gaa i enkeltheder. Det vil være nok for os i 
denne sannnenhæng at vide, at et RuhmkorfFs induktionsapparat netop 
er et instrument, der bestaar af en saadan primær leder, uden om 
hvilken der er anbragt en sekundær leder, en fin, med silke over- 
spunden kobbertraad, der i de større apparater, og det er et saadant, 
for hvilket vi her har brug, kan have en længde af 100 km., samt 
et apparat, hvorved den primære strøm paa en hensigtsmæssig maade 
kan sluttes og brydes meget hurtig. Sætter man nu apparatet i for¬ 
bindelse med en strømkilde, t. eks. nogle accumulatorer, frembringes 
der altsaa i den sekundære leder en række hurtig vekslende strømme 
med høi spænding men ringe elektricitetsmængde. Nærmes den sekun¬ 
dære leders ender til hinanden, vil der springe en gnist over mellem 
dem. Lad os endvidere for forstaaelsen af det følgende lægge merke 
til, at disse inducerede strømme stadig veksler, saa at, hvad der ved 
den primære strøms lukning i den sekundære leder var en positiv 
pol, ved brydningen bliver negativ. Følgen vil blive, at der egentlig 
skulde springe gnister over i begge retninger. Imidlertid kan man let for¬ 
hindre dette og saaledes altid bevare den ene endetraad som positiv 
pol den anden som negativ. De to inducerede strømme er nemlig 
ikke lige sterke. Lukningsstrømmen er svagere (har en mindre spæn- 
