106 
over hvilket vi strør krystaller af den tidligere nævnte plati.nforbin-» 
deise — bariumplatin-cyanur. Dette er for resten langt fra det eneste 
stof, der kan bruges, tvertimod, der er en række stoffer, navnlig kalk- 
forbindelser, der bar den samme egenskab, nemlig at fluorescere, naar 
de træifes af X-straaler, ligesom glasset, naar det træffeS af kathode- 
straaleme. 
Vi anbringer nu denne skjerm mellem det Crookes’ske rør og 
øiet, idet vi vender den med bariumplatin-cyanur bedækkede side mod 
øiet. Saa snart elektriciteten begynder at virke og røret fyldes af 
kathodestraaler, begynder skjermen at lyse. Vi ser altsaa, at straa- 
lerne med letbed gaar igjennem pap. Anbringer vi mellem røret og 
skjermen et stykke træ, saa vil det ganske vist kaste en svag skygge 
paa papskjermen, som korset før i det Crookes’ske rør, men der vil 
dog stadig være fluorescens. Straalerne gaar altsaa ogsaa, om end 
lidt svækkede, gjennem træet. Men anbringes en platinplade, saa vil 
den kaste en sterk, mættet skygge — en blyplade og en zinkplade, 
og, bvad der maaske vil forbause, en fuldstændig gjennemsigtig glas- 
plade vil frembringe samme virkning: fluorescensen vil fuldstændig 
slukkes, bvor skyggen falder. Helt „uigjennemsigtigt u , bvis man vil 
bruge dette udtryk om straaler, der ikke kan sees, er intet stof selv 
ikke platinet. Røntgen fandt, at bly var 3 gange saa gjennemsigtigt 
som platin, zink 6 gange, men aluminium 200 gange saa „gjennem¬ 
sigtigt u som platin. Glas er i det bele temmelig „uigjennemsigtigt“ 
for de Røntgenske straaler, men i forskjellig grad: de glassorter, som 
under indvirkning af kathodestraalerne fluorescerer gult eller gulgrønt, 
er temmelig transparente, mens bly glas — der fluorescerer blaat — 
er ret uigjennemsigtigt for straalerne. De rene organiske forbindelser 
gjennemtrænges let, men saasnart der i disse findes uorganiske for¬ 
bindelser, bliver de uigjennemsigtige. Herved forklares, at straalerne 
let gaar igjennem blod og muskelsubstans, men vanskeligt gjennem 
knoglerne. En merkelig undtagelse herfra synes øiet at gjøre. Efter 
Rocbas og Daviex undersøgelser synes øiets forskjellige medier, 
linsen navnlig, temmelig uigjennemtrængelige for Røntgenske straaler. 
Vi iagttager endvidere let, mens forsøgsanordningen stadig er den 
samme som før, ved at nærme og ijerne platinpladen fra det Crookes’ske 
rør, at skyggens diameter bliver større, jo længere platinpladen fjernes 
fra skjærmen, og bvis vi foretager nogle maalinger af skyggens diameter, 
vil vi let komme paa det rene med, at dens størrelse omtrent er om- 
