113 
vækster end de andre, saa er det jo klart, at disse dyr vil trives bedst 
og derfor ogsaa formere sig mest. I det næste slegtled vil der da 
blive forholdsvis flere af disse dyr med god fordøielse og saa frem¬ 
over slegterne nedigjennem, til sluttelig den hele stamme vil bestaa 
af dyr med god fordøielse. Den gode fordøielse er i dette tilfælde 
den for dyrene væsentlige egenskab i kampen for tilværelsen og blir 
derfor udvalgt. 
Vi skal nu tage nogle refleksbevægelser og drøfte, hvorvidt det 
er rimeligt, at de er fremkomne ved naturligt udvalg eller ved en 
jevn opøvælse og sluttelig er blit medfødte. 
Der bør da først erindres om, at meget sammensatte og oprin- 
deligt vanskelige kombinationer af bevægelse med lang øvelse kan 
blive, hvad man kalder vanemæssige, som den ting at skrive; alle har 
erfaring for, hvilken møie det koster at lære at skrive, og alle ved 
ogsaa, hvorledes denne kunst lidt efter lidt ved øvelsen, udføres saa 
at sige ubevidst; thi ingen tænker, mens han skriver, paa, hvorledes 
hvert enkelt bogstav skal formes; det gaar, som man siger, af sig 
selv. Enhver vil kunne finde mange eksempler herpaa. Der blir nu 
ikke tale om, at en slig indøvet bevægelse gaar i arv til den næste 
generation, men først om, hvorvidt den, naar den gjentages af en lang 
række slegtled, muligens tilslut kan blive saa indøvet, at den tilhører 
det nyfødte individ uden at dette først behøver at lære den, at den 
altsaa er nedarvet. 
Det eksempel, jeg fremfører, fremfører jeg efter Romanes. Alle 
ved, at naar man faar et stik eller slag paa sin fod eller læg, trækker 
man denne til sig, og det gjør ogsaa mennesker, som sover eller hos 
hvem rygmarven kan være revet over, saa intet intryk kan ledes op 
til hjernen; al bevidsthed om bevægelsen og al indflydelse af viljen 
er altsaa udelukket; bevægelsen udføres i dette sidste tilfælde endog 
kvikkere end om hjernen og rygmarven er uskadt. Kan det nu tæn- 
kes, at denne bevægelse nogensinde i menneskeslegtens liv har været 
af en saa væsentlig betydning for den, at den har været gjenstand 
for valg, saaledes. at kun de individer, der har udført den uden klar 
bevidsthed, har beholdt livet eller dog i større antal end de andre, 
der ogsaa kunde udføre den, men kun gjorde det efter overlæg. 
Herom dreier det sig nemlig; man kan ikke tro, at der paa samme 
tid fandtes to saa forskjellige sorter mennesker, at den ene kunde, den 
8 
«Naturen 1 
