123 
sættet. Nogle aar efter fik han det ugjendrivelige bevis paa, at saa 
virkelig var tilfældet, og det paa en ret interessant maade. 
Han streifede nemlig en dag om med hov i en egeskov i Ungarn; 
herunder kom han til til et solbeskinnet aabent sted i skoven, hvor 
der voksede hele buskads af echinospermum (en plante hørende til de 
rubladede). Det var om høsten, og de stive udspærrede grene bar 
allerede visne blade. Med hoven gjorde han en del greb ind iblandt 
disse planter, men fandt i sækken kun tørre echinospermum- blade. 
Efter en stunds forløb syntes disse blade imidlertid til hans forbau¬ 
selse at bevæge sig. Det beroede ikke paa nogen ieiltagelse, thi de 
begyndte endog at krybe fra hverandre. Det viste sig nu, at de 
tørre blade, og de med dem i hoven faldne insekter i bogstavelig for¬ 
stand besad ikke blot samme farve men ogsaa samme skulp¬ 
tur paa over f laden. Insekterne viste sig at være en hel skare af 
pscicasta exanthematica. Han betragtede nu nøiere de i massevis 
voksende eksemplarer af echinospermum og fandt disse insekter i et 
anseeligt antal ubevægeligt sidden'de paa planternes tørre dele. Man 
kunde kun bemerke dem med overordentlig opmerksomhed, omendskjønt 
de var ligesaa store som en halv hasselnød. 
r De fleste planter af de rubladedes familje har den egenskab 
fælles med hint insekt, at deres blade har en ru overflade, fordi de 
er bedækket med en mængde stive haar. Disse haar sidder paa smaa 
kjertellignende dannelser, der, naar planten bliver brun og vissen, 
beholder sin hvide farve, saaat det ser ud, som om bladet var be¬ 
dækket med et ganske lignende udslet som insektet. Ved videre 
efterforskning fandt han, at dyret udelukkende levede paa rubladede 
planter og foruden paa echinospermum. ogsaa paa anchusa, echium 
og cynoglossum, hvis visne blade har det samme udseende. 
Et andet merkeligt tilfælde af efterligning fremby der snudebillerne: 
cionus olivieri, cionus similis og cionus hortulcmus, men navnlig de 
to første arter. Alle tre arter lever paa kongelysplanterne (verhascum) r 
hvis stængel om sommeren og høsten er bedækket med knopper og 
frøkapsler, der har en ulden, hvidgrøn overflade, næsten som tøh 
Alle tre arter har den samme lysegrønne eller rettere hvidgrønne farve- 
tone, er ligeledes tæt behaaret ligesom tøi. Ogsaa deres legemsform 
