131 
i jorden. De iinder en ertsgang, som er meget liden, og trøster sig 
.saa med, at den skal blive mægtigere og rigere, alt eftersom de kom¬ 
mer „i dybet“, som om vi ikke nu, paa grund af lange tiders erosion 
.allerede i den nuværende fjeldoverflade har „dybet“ for os. 
Man er efterhaanden kommet bort fra denne tanke om en metal¬ 
lisk kjerne i jorden, for hvilken der ikke kan skaffes bevis, og vi 
behøver heller ikke at ty til den for at forklare os jordens store 
•egenvegt. 
Lad os tænke os en stappel af vatplader. Den øverstliggende 
har intet, som trykker paa den, og er derfor løs, saaledes som den 
oprindelig var, før den blev lagt i stappelen. Den derunder liggende 
•er allerede lidt sammenpresset — den maa bære vegten af den oven- 
paa liggende. Den tredie i rækken er end mere sammentrykket, da 
den maa bære vegten af to plader o. s. v. Pladernes sammentrykning 
•og tæthed tiltager, alt eftersom vi kommer længere ned i stappelen. 
Den underst liggende plade, som maa bære vegten af alle overliggende, 
•er selvfølgelig den sterkest sammenpressede. 
Paa lignende maade forholder det sig med den jorden omgivende 
atmosfære. Ogsaa her trykkes ethvert lag af alle de overliggende, 
saaledes at luften bliver tættere og tættere, jo længere ned mod jor¬ 
dens overflade, vi kommer. Selve jordoverfladen maa af den atmosfæ¬ 
riske luft udholde et tryk af omtrent 1 kgr. pr. cm. 2 
Overfører vi en lignende betragtningsmaade paa selve jordens 
faste legeme, vil det være indlysende, at ogsaa her stofferne maa til- 
tage i tæthed, alt eftersom de ligger længere og længere nede under 
jordens overflade. Våndet vilde i en dybde af 700 km. under jordens 
overflade være lige saa tungt som kviksølv o: istedetfor en egenvegt 
= 1 vilde det have en egenvegt = 13.6. 
Fastholder vi dette, er det saa langt fra, at vi maa undre os 
over, at jordens egenvegt er fundet at være saa høi som henimod 6, 
at vi tvertom maa undre os over, at den ikke er fundet at være meget 
større. Istedetfor at søge en forklaringsgrund til den store egenvegt, 
bliver det vor opgave at søge at finde en rimelig grund for den ringe 
-egenvegt, de anstillede forsøg og beregninger har givet til resultat. 
Stoffernes tæthed maa altsaa ikke tiltage mod dybet, saaledes 
som vi 'skulde vente., at den maatte gjøre paa grund af det stadigt 
øgede tryk, og der maa altsaa være noget, som virker i modsat ret- 
