136 
var og blev borte, saaat Sars var paa vei til at opgive arbeidet. Saa 
var det en vakker stille dag, han tilfældigvis opdagede en liden fiske- 
nnge, der var skjult under en stor brændemanet ( cyanea capillata), 
saa at kun spidsen af halen stak frem under manetens skive. Yed 
hjælp af en liden fin hov lykkedes det at fange maneten og med den 
fiskeungen, som viste sig at være en torskeunge. Dette fund bragte 
Sars til at underkaste maneterne en nærmere undersøgelse, og han 
fandt, at de fleste af dem skjulte en eller flere fiskeunger. De var 
dog ikke alle torskeunger, nogle, som udmerkede sig ved sin korte, 
plumpe kropsform, viste sig at være unger af hysen. Hermed var 
traaden igjen funden, og Sars kunde en tid lang i ro fortsætte sit 
arbeide over torskens livshistorie. 
Dundet af torskeyngelen under maneterne vakte med rette for¬ 
bauselse. Sars siger selv i sin indberetning: „Hvad kan nu grunden 
være til dette i høi grad merkverdige forhold mellem to saa vidt for¬ 
skjellige dyr? Dette var, som man kan tænke sig, det første spørgs- 
maal, jeg nu opkastede mig. At den i dette udviklingsstadium saa 
yderst fine og tendre fiskeyngel skulde søge hen til maneterne, disse 
geleagtige sødyr, hvis utallige i alle retninger udstrakte, giftige traade 
ikke alene gjør dem til en skræk for alle mindre sødyr, men ogsaa 
gjør dem medrette forhadte af menneskene , var mig noget saa aldeles 
uforklarligt, at jeg i begyndelsen endog mente, at den paa en eller 
anden maade mod sin vilje maatte være geraadet i manetens magt. 
Maaske udøvede endog dette dyr en lignende tryllende magt over de 
stakkels fiskeunger, som vi vide om de store tropiske slanger, der 
bringer smaafugle til at flagre dem lige i det opspærrede gab. Yed 
opmerksomt at iagttage dem kom jeg dog snart fra denne forestilling. 
De svømmede ganske ugenert omkring i alle retninger mellem de 
talrige traade af maneten og lode sig ved den mindste støi skræmme 
langt bort fra den, for efter nogen tid igjen at vende tilbage. Der 
maatte altsaa være noget, der frivilligt lokkede fiskeungerne hen i 
disse sødyrs nærhed. Maaske søgte de et slags beskyttelse under 
deres skive imod andre fiske eller sødyr. Denne forklaring kunde 
endnu lade sig høre, men var mig dog ikke ganske tilfredsstillende. 
Derimod er jeg ved omhyggeligt anstillede iagttagelser kommen til den 
