149 
ringen er ophørt, eller hindringen er lykkelig passeret. Pirrer vi 
■dyrets hud med et straa eller en anden gjenstand, vil dette gjentage 
.sig, og efter gjentagne berøringer vil man merke, at stankens inten¬ 
sitet tiltager. Vi vil altsaa forstaa, at der i vorternes top findes 
.aabninger, hvorigjennem den stinkende vædske udpresses. Indenfor 
hver vorte findes ogsaa en sækformet kjertel, der egentlig er at 
betragte som en indkrængning af huden, og hvori stanksekretet ud- 
vikles. Ved muskeltryk er da dyret istand til efter behag at udpresse 
•og igjen at absorbere dette. Udpresningen finder dog, som vi har 
.seet, i regelen kun sted efter en eller anden irritation, og absorptionen 
følger ganske kort tid efter dennes ophør. 
Man vil naturligvis allerede have forstaaet, at den stinkende 
vædske i dette tilfælde staar i forsvarets tjeneste. Insekterne, som 
baade med hensyn til størrelse og styrke som oftest er sine fiender 
langt underlegne, vilde sikkert for længst være bukkede under i kampen 
for tilværelsen, om ikke naturen paa beundringsværdig maade havde 
udrustet dem med vaaben, som med hensyn til effektivitet tilfulde kan 
maale sig med de høiere dyrs, ja undertiden endog langt overgaar 
disse, og chrysomelalarverne hører i denne henseende ikke til de mindst 
begunstigede.. Virkningerne af den ofte nævnte stankvædske er nemlig 
ganske betydelige. Ikke alene formaar larverne paa denne maade at 
holde sig en mængde mindre dyr fra livet, de har tillige opnaaet at 
gjøre sig usmagelige for smaafuglene, som jo maa regnes blandt 
insektemes betydeligste fiender. 
I sommeren 1891 indsamlede jeg ca. et halvt hundrede chrysomela- 
larver til udklækning og anbragte dem i et larvebur, hvori jeg ogsaa 
havde nogle sommerfuglelarver (maalere og natfly). Saavel disse som 
chrysomeialarverne krøb meget flittig omkring, og herunder hændte det 
naturligvis ofte, at de stødte sammen. Men ikke før var sommerfugle- 
larverne kommen i berøring med stanklarvernes vædske, som i rigelig 
mængde fremtraadte ved berøringen, saa trak de sig skyndsomt tilbage 
og slog længe om sig med forkroppen, som om de vred sig i heftig 
smerte, bvad der synes at tyde paa, at vædsken maaske ogsaa har 
andre ubehagelige egenskaber. Om sekretets kemiske beskaffenhed 
hersker endnu dissens, saaledes angives det af Candéze at skulle 
