151 
Professor Leon Frederieq, der har studeret disse ting nøie, 
faldt engang paa at prøve en død staalorms modstandsdygtighed. 
Han fæstede en liden vegtskaal i halen og lagde lodder paa skaalen. 
Han fandt da, at halen først blev afslidt ved en belastning af 490 
gram eller mere end det tyvedobbelte af dyrets vegt. 
Ved større firben behøves endnu større anstrængelser forat slide 
af halen, hvilket ved levende dyr gaar meget let. Professor F r en z el 
maatte opbyde hele sin muskelkraft forat afrive halen paa en stor 
leguan ( tupinambis teguixin), en handling, som det levende dyr iverk- 
sætter med største lethed. Han kunde her konstatere, at dette skede 
ved en krampagtig sammentrækning af halemusklerne, en forklaring, 
som forøvrig ogsaa Frederieq tidligere havde givet. 
Man ved, at de vilkaarlige bevægelser hos menneskene og de 
høiere dyr ledes fra den graa substants i den store hjerne. Befalin- 
gerne udgaar fra hjernen, naar gjennem bevægelsesnerverne ud til 
musklerne og giver her anledning til de sammentrækninger, som iverk- 
sætter den tilsigtede bevægelse. Borttager man den store hjerne fra, 
et eller andet dyr, saa undertrykkes i samme øieblik enhver sjælelig 
virksomhed, deri indbefattet de vilkaarlige bevægelser. I dette til- 
fælde bliver de uvilkaarlige eller refleksbevægelserne, som man 
kalder dem, tilbage, idetmindste saalænge som de nervecentrer, der 
styrer disse, navnlig rygmarven, forbliver uskadte. 
En saadan refleksbevægelse er nu ogsaa hin besynderlige egen- 
skab hos firbenene at kunne af kaste halen. Byr, hvem hjernen er 
berøvet, mister nemlig ikke derfor denne egenskab; Contejean har 
vist, at centret for denne refleksbevægelse ligger i rygmarven omtrent 
ved det sted, hvor forbenene sidder, og at et dyr, der umiddelbart 
foran forbenene blev skaaret i to stykker, endnu kunde afkaste halen. 
Professor Frederieq gjorde endnu et eksperiment, som paa det tyde- 
ligste viser, at firben et ikke med vilje foretager denne selvlem- 
læstelse. Ved hjælp af en klæbende substants fæstede han et baand 
til halespidsen paa et netop indfanget firben, og satte det i baandet 
bundne dyr paa en ru flade forat give det støtte i dets bestræbelser 
forat befri sig. Dyret udtømte sig i frugtesløse anstrængelser for at 
gjenvinde friheden, og det viste sig, at det aldrig lykkedes det at 
