152 
blive fri ved at afrive halen, hvilket ellers let sker. Naar nu F re¬ 
de r i c q kneb dyret i spidsen af halen, saa løsnede denne af sig selv 
ved hjælp af den sædvanlige mekanisme og langt foran baandet, som 
fastholdt det, altsaa i en udstrækning, som syntes af være et ovér- 
flødigt offer. Man kan variere dette forsøg, saa meget man vil, man 
kommer altid til det resultat, at bruddet paa halen foraarsages af en 
sterk ydre pirring af følenerverne, der forplanter sig til rygmarven, 
mens det ikke gjør noget til sagen, om dyret er fanget eller frit. 
Dette forsøg viser klart, at her ikke er tale om nogensomhelst aan- 
delig virksomhed. Naturen har ikke gjort firbenet til dommer over, 
i hvilke tilfælde det maa ofre sin hale eller ikke. Denne selvlem- 
læstelse indtræffer med temmelig stor sikkerhed, naar man søger at 
fastholde dyret, og der hører en meget let haand til at fange det 
uden brud paa halen. 
Som bekjendt vokser firbenets hale lidt efter lidt ud igjen, og 
ved de amerikanske leguaner er halen saa ofte ufuldstændig, at 
man i Argentina fortæller, at de om vinteren gnaver af halen under 
vintersøvnen. Dette skal forøvrig ifølge Fredericq ikke være saa 
ganske umuligt, thi man ved, at visse græshoppearter, f. eks. ephip- 
pigera vitium, i fangenskab opspiser sine forben, og det samme iagt- 
tog grevinde Maria von Linden ved larverne af visse fluearter. 
Mens selvlemlæstelse blot undtagelsesvis forekommer hos hvirvel- 
dyrene, saaat man neppe kjender noget tilfælde udenfor firbenenes 
gruppe, er den meget hyppig hos leddyrenes og er meget almin- 
delig udbredt blandt insekter, edderkopper og krebs. Her rammer 
lomlæstelsen især benene, der, ligesom firbenenes hale, ikke løsner paa 
grund af sin skjørhed, men ved en refleksakt ligesom hos firbenet, 
naar de fastholdes med sterkt tryk. Allerede Beaumur kj endte denne 
egenskab hos krabber, languster, hummere og de almindelige flod- 
krebs. I den nyere tid er den undersøgt af Fredericq og D e r v i t z. 
Den sidste har vist, at flodkrebs med stor lethed amputerer sine ben 
tæt ved kroppen, saa snart spidsen af foden afskjæres, knibes eller 
brændes, overhovedet naar nerveenderne udsættes for sterk pirring. 
Bruddet fremkommer bestandig paa et bestemt dertil indrettet sted, og 
en særlig af Fredericq undersøgt anatomisk mekanisme lukker straks 
