153 
saaret og hindrer forblødning. Der maa naturligvis stedse iagttages 
den forsigtighedsregel ikke at gjøre dyrets liv afhængig af benets 
fastklemmen. De dyr, som havde de Heste ben, syntes ogsaa med 
.størst lethed at kunne prisgive dem, altsaa først og fremst krebse, 
edderkopper, græshopper, smaa fluer (tipulider) og mange andre 
insekter. 
Forøvrig er ikke benene de eneste legemsdele hos insekterne, der 
er prisgivet faren. Naar man ser bort fra bierne og hvepsernes braad, 
befrier ogsaa myrerne sig for sine vinger, naar de er færdig med sin 
parringsflugt, idet de, som det synes, selv rykker dem af. Sydamerikas 
termiter river sig ogsaa hurtig løs, naar man holder dem fast i den 
ene vinge. Afrivningen følger her altid en allerede tilstedeværende 
linje, der gjennemsætter vingen paa tvers i omtrent s / 4 af dens bredde. 
Denne linje kan efter Frenzels udsagn sammenlignes med diamantens 
ridse i en glasplade, der allerede i forveien betegner den linje, hvor- 
• efter glasset skal deles. 
Man kjender kun et ringe antal bløddyr, der lemlæster sit legeme 
paa denne maade. En til slegten helicarion hørende snegl fra Philip- 
pinerne amputerer den bagre del af foden ved hjælp af skallets rand 
og flygter, mens fienden fortærer det saftige stykke. Harpesneglen 
{Harpa ventricosa) og to snegle fra Cuba gjør det samme. Tethys 
fimbriata, en nøgen snegl, der lever i Middelhavet og ligner en almin- 
delig stor veisnegl, bærer paa sin ryg to rækker tykke kjødfulde 
udvekster. Ved den ringeste fare slynger dyret en eller flere af disse 
papiller bort til bytte for fienden og undflyr saaledes den fare selv at 
blive slugt. Man har i lang tid været uenige om betydningen af disse 
vorteformige udvekster, og mange zoologer har holdt dem, for snylte- 
orme, fordi de efter afkastningen bevægede sig livligt. Man har 
ogsaa iagttaget en lignende afkastning af rygvorter hos aeolis papil- 
■losa, mens doris cruenta i farens stund prisgiver en del af sin kappe. 
Tilfælder af selvlemlæstelse har overhovedet, siden naturforskernes 
opmerksomhed først blev henvendt paa dette sælsomme forsvarsmiddel, 
i betragtelig grad forfleret sig. Man kunde opføre en lang liste af 
orme, pighuder, plantedyr og selv af protozoer, der forholder sig paa 
samme maade i fare; søstjernerne, som giver slip paa sine arme og 
