154 
søpølserne, som ved den ringeste forstyrrelse ndkaster indvoldene, er 
allerede forlængst bekjendt. Ogsaa her iagttager man, at disse dyr 
fordetmeste kun prisgiver dele, som snart vokser nd igjen. 
Med hensyn til aarsagerne til og nytten af disse indretninger staar 
vi her foran en hensigtsmæssighedsforanstaltning, thi den prisgivne del 
redder altid det hele. JSfaar vi nn spørger os selv, hvorledes denne 
merkelige mekanisme har udviklet sig, der f. eks. sætter krabben istand 
til at skille sig ved sine ben saa let, saa giver evolntionstheorien en 
fyldestgjørende forklaring. 
Lad os for at gjøre spørgsmaalet simplere blive staaende ved 
krebsene. Det er sandsynligt, at de første krebse, som lemlæstede 
sig selv, ikke havde nogensomhelst andel deri, ikke mere end naar 
en fugl for at flygte efterlader nogle halefjer igjen i sin for- 
følgers haand. Denne brutale maade at befri sig paa, der altid er 
ledsaget af visse muskelanstrengelser, blev efterhaanden hos bestemte 
dyr mere og mere fuldkommengjort i generationernes løb. De oprin- 
delig uordnede muskelsammentrækninger virker nu i fællesskab mod et 
bestemt punkt i benet, der er i fare. Dyrets pantser er paa dette 
sted bleven modificeret saaledes, at det her let kan brydes af, uden 
at dog dette har nogen almindelig indvirkning paa benets brugbarhed 
ellers. Denne anatomiske fuldkommengjørelse er gaaet for sig efter 
evolutionstheoriens bekjendte love, som vi dog her ikke skal gaa nær¬ 
mere ind paa; af tilfældige nyttige afændringer, der nedarvedes, har 
det naturlige udvalg gjort mekanismen altid mere og mere hensigts- 
mæssig. 
De nulevende krebsdyr frembyder flere forskjellige stadier i 
denne proces. Paa den ene side har vi hummeren, paa den anden 
krabben. Holder man en hummer fast ved et af benene, kommer den 
i et sandt raseri; dens hele legeme bevæger sig i heftige rykninger. 
Under disse uordnede bevægelser befrier dyret sig ofte, idet det fast- 
holdte ben gaar tvers af i den membran, der skiller det andet tæt 
ved kroppen siddende led fra det tredie. 
Dette er et eksempel paa den primitive brutale selvlemlæstelse, 
fremkaldt ved frygt og selvopholdelsesdrift. Her er visselig bestræ- 
belserne forat befri sig ganske frivillige. 
