196 
flekken) synes at være uforanderlig. Ellers kan blomstens størrelse, 
form og farve varieres snart sagt i det uendelige. (Sammenlign de 
forskjellige billeder). 
Der er neppe tal paa de forskjellige pensé-sorter, som nu dyrkes. 
Vil man have varieteten ren, formerer man den bedst ved stiklinger, 
men enkelte gjennem længere tidsrum dyrkede, sorter lader sig ogsaa 
rendyrke ved frø. Deres tal er legio. Earverne og farvetegningerne 
er praktisk talt utallige. Størrelsen varierer fra fulde 10 cm. i dia¬ 
meter (se „Pensée å grandes macules“) til 1 a 2 cm. Ligesaa stor 
er formmangfoldigheden. 
Hvorfra stammer nu disse mangfoldige former? 
Eor at løse det spørgsmaal tør det have sin interesse at under- 
søge, i hvilket forhold vor tids penséer skiller sig fra de vilde violer, 
som selvfølgelig er deres moderplanter. Lad os da først betragte 
disse moderarter selv en smule nærmere. 
Viola tricolor er vel den formrigeste af alle violarter. De 9 
hosstaaende figurer viser endel svenske former (fig. 31—39). Som 
det vil sees varierer blomsterne betydeligt i størrelse. De største, 
dr. W. har seet, maaler 33 mm. i længde og 27 mm. i bredde, de 
mindste bare 11 mm. i længde og 9 mm. i bredde. Ligesaa for¬ 
skjellig er kronens skikkelse. Som oftest er længden betydelig større 
end bredden, undertiden næsten dobbelt saa stor. Hos andre former 
er dette forhold mindre iøinefaldende. Aarsagen hertil er naturligvis 
at søge i de enkelte kronblades retning og størrelse — hvad der 
tydelig sees af figurerne. Mest variabelt er det nederste kronblad. 
Snart er underkanten af det tver, snart afrundet eller endog tilspidset,. 
snart endog indskaaret (se billederne). Earven er høist vekslende. 
De fleste former har trefarvede blomster: violet, hvidt og gult — 
purpurrødt, violet og gult eller rosenrødt, violet og gult. Undertiden 
findes firfarvede blomster f. eks. rosenrødt, violet, hvidt og gult eller 
blot tofarvede blomster f. eks. violet og gult eller hvidt og gult. 
Det gule mangler som nævnt aldrig. Sedvanlig er ogsaa den nederste 
ende af sporeh hos alle varieteter violet. Violet mangler idetheletaget 
sjelden, idet honningstregerne altid er mere eller mindre mørkt violette. 
Deres antal veksler, hos det nederste kronblad mellem 5 og 9, hos 
de to mellemste mellem 3 og 4. Blomster uden honningstreg er 
sjeldne. Viola tricolor er snart en-aarig, snart toaarig og snart tre- 
(eller fler-) aarig. 
