205 
Det er næsten rørende at se, hvorledes de krampagtig klamrer 
sig til en saadan liden glimrende prik, der ligger som en oase i en 
ørken, og stadig gjentager, at dette maa være gnld eller ialfald noget, 
som er meget nærbeslegtet dermed. 
Dor endel aar siden kom der en mand og bankede paa døren 
til mit laboratorium. Der var en vis bøitideligbed i den maade, hvor- 
paa han gjorde det, som til drog sig min opmerksombed. Efter gjen¬ 
tagne „kom ind“ viste der sig en person, hvis ansigt røbede tegn 
til, at han bar paa en stor og dyrebar bemmeligbed. 
„Undersøger Dere mineraloger her? u sagde han. „Nei, u sagde 
jeg, „saalangt er vi ikke kommen endnu, men mineraler undersøger vi.“ 
„Ja jeg bar en stein ber jeg, som jeg gjerne vilde, De skulde se 
paa og sige mig, om den kunde være lønværdig.“ Og ud af en gam¬ 
mel Morgenpost pakkede han — med en varsomhed, som kunde, 
være en diamant værdig — en nævestor sten, der var indsprængt med 
en glinsende erts. „Her maa være materie,“ sagde han. „Ja,“ 
svarede jeg, „det som glinser her, det er magnetkis, den kan have 
værdi, naar den indeholder nikkel, og naar den forekommer i rene og 
store mængder paa et let tilgjængeligt sted. u „Ja saa, u sagde han 
og drog lidt paa det. „Aa mye vil De gi mig for 7 en da? u „Gi 
Dem for den? Men kjære Dem da, jeg har ikke spor af brug for 
den, jeg bar jo sagt Dem, at den ikke bar værdi, uden at den findes 
i store masser paa et let tilgjængeligt sted, og saa maa den endda 
indeholde nikkel, og det kan man ikke se udenpaa den. u 
„Ja, jeg bar nu ikke mere end denne ene jeg, u sagde han. 
„Ja, men der maatte da være mere af den der, De fandt den?“- 
„Nei, der var ikke mere. u 
„Men hvor ialverden fandt De den da? a 
„Jeg fandt den, mens jeg grov nede i Dronningensgata, u sagde han. 
Jeg bar fortalt denne lille historie her, som et eksempel paa,. 
hvilke utrolig naive forestillinger folk kan have om ertserne og deres, 
værdi, og i sammenbæng hermed staar de store forventninger, der i 
almindelighed knyttes til den tarveligste forekomst, og de urimelige 
fordringer, som selv de fattigste mennesker stiller, naar der er tale; 
om salget af en ertsanvisning. 
