209 
glasmagasin i en af de ovenfor omtalte kystbyer og forlangte paa 
staaende fod at faa kjøbt elektrisk lys. 
Kvinderne var tildels lige saa ivrige som mændene, og man kunde 
se smaabørn af begge kjøn hamre og meisle paa de utroligste steder; 
selv de stene, der dannede hjemmets grundvold, blev ikke skaanede. 
En kone solgte ballaststenene paa sin rulle for flere hundrede kroner 
— de gik til Hamburg med det øvrige. 
Det flommede saaledes med skjærpeanmeldelser, at bog- og papir- 
handlerne fandt sig tjente med at holde særskilt trykte blanketter i 
dette øiemed. 
Der opstod i et nu en hel del stenkontorer med værdiløse mine¬ 
raler udstillede bag speilglasruder. Eolk tænkte kun paa og talte 
kun om thorit. Man kunde iagttage feberen paa alle dens stadier 
fra de sporadiske til de mest voldsomme, selv de, som saa nøgternt 
paa forholdene og tilsyneladende trak paa skuldrene overfor den hele 
bevægelse, gjemte dog ofte paa dybet af sin lomme en sten, en ganske 
liden sten, som de i ubevogtede øieblikke skjænkede et kjærligt 
øiekast. 
Saa brast omsider boblen, da de udenlandske firmaer endelig kom 
til kundskab om, at den sten, de kjøbte, ikke indeholdt thorit. 
Nu er det jo desværre ogsaa kommen saavidt, at den virkelige 
thorit er dreven ud af markedet, og det skyldes den thoriumholdige 
amerikanske monazit, der nu gaar over Atlanterhavet i tusener af tons. 
Jeg har i det foregaaende søgt at skildre, hvorledes skjærpe- 
feberen i almindelighed optræder, og jeg skal saa i det følgende med¬ 
dele nogle personlige erfaringer fra min analytiske praksis, som man 
kanske ogsaa — forat blive i billedet —■ kunde kalde eksempler fra 
kliniken. 
Skal man i korthed stille skjærpefeberens diagnose, kan man sige, 
at den er følgende: 
Der optræder hos vedkommende individ forhøininger paa visse 
punkter af legemet, nemlig der, hvor lommerne befinder sig, og disse 
forhøininger viser sig ved nærmere undersøgelse at bestaa af sten, og 
som regel værdiløs sten. Dømmekraften, der maa antages at have 
været liden fra begyndelsen af, aftager efterhaanden, eftersom forhøi- 
„Naturen“ 1 ^ 
