217 
solens, eller at ved nymaanetiden den hele solskive eller kun en del 
.af den en kortere eller længere tid er bedækket. Følgelig kan det 
ikke være tilstrækkelig at udtale sig, som vi har gjort; men der maa 
.opfyldes nok en betingelse. Og hvilken er den? Den vil udenvidere 
.sees ved at betragte lidt nærmere jordens og maanens bevægelse i 
verdensrummet. Den første gaar rundt solen i et aar; den rette flade, 
plan, hvortil den holder sig under hele sit omløb, kaldes jo ekliptikens 
plan; denne skjærer himmelkuglen efter den storcirkel, som kort og 
godt kaldes ekliptiken, og som gaar gjennem dyrekredsens 12 stjerne- 
billeder. Maanens bevægelse rundt jorden foregaar derimod ikke i 
•dette plan, thi da vilde hver nymaane bringe en solformørkelse og 
hver fuldmaane blive formørket, men i et plan, der danner en vinkel 
paa ca. 5° med ekliptikens plan, saaledes at maanen under sit omløb 
vil være den halve tid over, nordenfor, ekliptiken, den anden halve 
tid under, søndenfor. Disse to planer vil følgelig skjære hinanden 
efter en ret linje, k nu de linjen, og denne vil, forlænget til den 
træffer himmelkuglen, markere de to punkter, der ligger saavel i 
maanebanen som i ekliptiken, og som maanen maa passere, naar den 
fra at have været søndenfor ekliptiken kommer nordenfor, eller fra at 
have været nordenfor kommer søndenfor denne storcirkel. Disse punk¬ 
ter kaldes maanens k nu de r, og det førstnævnte den opstigende, 
det sidstnævnte den nedstigende knude. Har vi nu nymaane 
eller fuldmaane, naar maanen er i en af sine knuder, vil nymaanen 
komme til at stille sig som en skjærm mellem solen og jorden og 
fuldmaanen komme ind i den skygge, jorden som et mørkt legeme 
kaster efter sig. Da vil vi altsaa have formørkelse, og vi ser, at 
denne betingelse maa opfyldes — ikke saa at forstaa, at maanen ved 
ny- eller fuldmaane maa være nøiagtig i sin knude, men det er en 
afstand fra knuden, som maanen ikke maa overskride, hvis en formør¬ 
kelse skal kunde indtræde. Vi kunde derfor kanske bedre for at 
omfatte alle tilfælder udtrykke os saa, at maanen ved ny- eller fuld- 
inaane maa være i nærheden af en af sine knuder. Hvor nær skal 
specielt angives i det følgende for de forskjellige formørkelser. Hvor 
•ofte er nu maanen ved ny- eller fuldmaane i nærheden af en af sine 
knuder ? Det vil ske mindst to gange i aarets løb, men den ene 
gang er t. eks. nymaane ved den opstigende knude, den anden gang 
ved den nedstigende knude, og for jorden, der behøver et helt aar for 
-at gaa sin bane rundt, maa det tage et halvt aar at bevæge sig fra 
