220 
solformørkelse. De egne derimod, som ligger indenfor den zone, hvor- 
over kun halvskyggen gaar, vil se solen p a r tie 11 eller delvis for¬ 
mørket. En iagttager i m vil altsaa have en total formørkelse, mens 
de der hefinder sig ved p og q knn har en partiel formørkelse, og 
iagttageren i n vil i samme øieblik se en berøring af maanen og den 
østlige (venstre) solrand, mens den der er i n' vil have en berøring 
af maanen med den vestlige (høire) solrand. De, som er ndenfor 
astrøget n, m, n' vil have fuldt solskin, de vil ikke se nogen forrnør- 
.kelse. Solformørkelsen viser sig altsaa ikke ligestor fra alle de 
ipunkter af jorden, hvor solen er synlig, som tilfældet er med maane- 
formørkelsen, der, naar den er t. eks. total, er det for den halve jord. 
Denne forskjel kommer deraf, at ved en maaneformørkelse kommer 
;maanen ind i jordens skygge, og lyset fra solen blir hindret i større 
eller mindre grad fra at naa til dens overflade; ved en solformørkelse 
'derimod stiller maanen sig som en skjærm mellem solen og jorden, og 
derved vil sollyset være udestængt fra de egne, som ligger saaledes 
til, at de træffes af den rette linje, som forbinder solen og maanen, 
miens de, som ligger udenfor denne linje, blir belyste, akkurat paa 
samme maade, som naar en sky drives frem af vinden og kaster 
skygge paa jorden paa de steder, som ligger paa ret linje med solen 
og skyen. Indtager nu skyen under sin bevægelse en saadan stilling, 
• at man selv er i denne rette linje, vil man være i skygge, mens det 
i rundt omkring skinner sol. Hvilken egn af jorden vil nu se formør- 
ikelsen først, og hvilken egn vil se den sidst? Af fig. 50 vil det uden 
widere fremgaa, at formørkelsen begynder, naar maanen er kommen 
til M', thi da vil den første berørelse finde sted mellem halvskyggen 
■og jorden, og dette punkt (a) vil have solen netop i opgang, mens 
formørkelsen vil slutte, naar maanen er kommen til M", thi da forlader 
halvskyggen jorden, og det paa et sted (b), som netop ser solen gaa 
med. Af samme grund vil den totale formørkelse begynde paa et sted, 
som har solen i opgang, og kjerneskyggen vil i en bredde, der aldrig 
kan overstige 300 km., stryge med en fart af flere kilometer i 
•sekundet henover jorden fra vest mod øst, og forlade denne efter 
noget mindre end 4 timers forløb i de egne, som har solen i nedgang. 
3Den nordre og søndre grænse for formørkelsen vil gaa gjennem de 
punkter, hvorfra man kun ser en berørelse mellem maanen og solranden 
-.som n og n'; grænsen fra kjerneskyggen vil være der, hvor totali¬ 
teten kun er momentan. Eor at faa en end tydeligere forestilling 
