238 
Spørgsmaalet om den maade, hvorpaa jordoljen er dannet i disse 
lag, er ligeledes besvaret af en fremragende tysk forsker, professor 
Angler i Karlsruhe. Hans hypothese er nn almindelig antaget. 
Det er nemlig lykkedes for Engler at forvandle almindelig fisketran 
til et produkt, der fuldkommen stemmer overens med den pennsyl- 
vanske jordolje. Hans fremgangsmaade bestod i at destillere tranen 
under sterkt tryk. Da nu jordolje er en meget kompliceret blanding 
.af en niængde forskjellige substantser, da videre alle disse substantser 
•ogsaa forefindes i Englers kunstige jordolje, og det i de samme mængde- 
iorhold, saa er vi berettigede til at antage den samme dannelsesmaade 
•ogsaa for den naturlige jordolje. Det nødvendige tryk er naturligvis 
tilveiebragt af vægten af de overliggende fjeldmasser, mens den til 
•destillationen nødvendige hede i rigelig mængde er tilstede i jordens 
indre. Et andet spørgsmaal er det imidlertid, hvorfra de vældige 
masser af fedt er komne, hvis destillation har leveret saa uudtømme- 
lige forraad af jordolje. Dette spørgsmaal falder i nogen grad sammen 
med forklaringen paa stenkullenes dannelsesmaade. Om disse ved vi, 
at de er fremgaaet ved en kemisk omdannelse uden lufttilgang af 
træmasserne i de forgangne jordperioders uhyre skove. De er rester 
af en for millioner af aar tilbage voksende yppig planteverden, som 
vi den dag idag anvender til opvarmning' i vore huse og fabriker. 
Men hvor er der bleven af den visselig ikke mindre udviklede dyre¬ 
verden, om hvis tilstedeværelse i tidligere jordperioder vi overbevises 
af de talrige fund af ben og fosfatleier? Kjødet af disse dyr er 
hjemfalden til forraadnelsen, men denne forraadnelse har ikke været 
fuldstændig, som man tidligere har antaget, men den har kun rammet 
de let dekomponerbare eggehvidestoffer. Det fedt, som i stor mængde 
findes i ethvert dyrelegeme, modstaar forraadnelsen meget længe. Det 
omdannes paa en eiendommelig maade. Man behøver blot at tænke 
paa de leilighedsvis gjorte fund af saakaldt ligfedt eller ligvoks. Det 
sidste stadium i denne kjede af langsomme omdannelser er den alle¬ 
rede skildrede overgang til jordolje. Jordoljen stammer saaledes fra 
dyrisk fedt, der af våndet er ført afsted og ophobet paa enkelte steder. 
JJer er den lidt efter lidt omsluttet af slam, der efterhaanden er 
størknet og tilslut kemisk forandret. 
Man pleier i Europa at forestille sig oljedistrikterne som triste 
ørkenstrækninger, i hvilke mennesket kun har nedsat sig af begjær- 
