240 
slags staal og af meget forskjellig form, ofte som et almindeligt mine¬ 
bor. Jf ormen afhænger af beskaffenheden af de lag, der skal gjen- 
nembores. Boringen foregaar -paa den maade,. at boret afvekslende^ 
løftes og slippes i hullet, og samtidig dreies det flittig rundt forat. 
hullet kan blive smukt rundt og lige. Fra tid til anden maa boret 
tages ud af hullet, og dette ved hjælp af passende verktøi renses for 
smaasten og stenstøv, der ellers vilde tilstoppe det. Dette sker ved 
pumper og andre rørlignende apparater. Ikke sjelden hænder det, at 
touget brister eller et bor knækkes; da maa det tabte opfiskes ved 
hjælp af krog- eller tang-lign ende instrumenter, der sænkes ned. Naar 
der bores i vandførende lag, gives borehullet en diameter af omtrent 
10 centimeter, og desuden udforés det, efter som boringen skrider 
frem, med jernrør. Naar. tørre jordlag naaes, borer man videre uden 
rør. Det varer flere maaneder ofte over et aar, før det oljeførende- 
lag endelig naaes. Dette besidder for det meste en betragtelig tyk¬ 
kelse og bores fuldstændig igjennem. Nu først kan borearbeidet 
ansees som endt. 
Men hermed er man endnu ikke færdig. Kun meget sjelden 
gives der i de pensylvanske olje distrikt er brønde, der godvillig giver 
jordoljen fra sig. Grunden hertil er den maade, hvorpaa oljen fore¬ 
kommer i stenen. Den findes nemlig indsprængt som fine draaber i 
den oljeførende sten. Vil man udvinde oljen,, saa maa først stenen 
søndersprænges. Dette sker ved brøndens saakaldte „.skydning* £ , en 
egte amerikansk opfmdelse. Skydningen foregaar paa den maade, at. 
store masser indtil 200 kg. ren nitroglycerin sænkes- ned: i brønden,. 
og der bringes til eksplosion ved at en jernbolt slippes ned og antæn- 
der en tændsats. Eksplosivstoffet indeholdes- ii lange blikhylser, saa¬ 
kaldte torpedoer. 
Man kan ikke gjøre sig no gen forestilling om den ødelæggelse,. 
den paafølgende eksplosion anretter i jordens skjød. Paa jordens 
overflade hører og føler man ingenting men følgerne merkes meget 
snart. I det indre af borehullet begynder det at arbeide, det bobler 
og bruser, uhyre mængder af brændbare gasarter bryder susende og 
pibende ud, og efter omtrent 5—6 minutter kommer jordoljen. Lige- 
som en vældig guldgul blomst stiger den op af hullet, høiere og altid 
høiere, den gjennembryder boretaarnet, og hæver sig som en kjæmpe- 
mæssig fontaine høit over- det.. Den. prægtige guldgule farve tåger 
