247 
der at koge, desto større er eksplosionsfaren, og jo flere tungtflygtige 
bestanddele den indeholder, desto større tendens kar den til at for- 
kulle i vægen og til som følge deraf at levere slettere lys. 
Bestræbelserne efter at forbedre oljens godhed viser sig i de for¬ 
skrifter, som i alle kulturstater udstedes over egenskaberne ved den 
petroleum, der tillades at sælges. Enhver olje begynder nemlig at 
afgive brændbare dampe, længe før den begynder at koge, og naar 
disse blander sig med luft i et lukket rum, danner de en eksplosiv 
blanding. Heraf kommer det, at halv- eller væsten udbrændte petro- 
leumslamper, hvori der anvendes daarlig olje, undertiden eksploderer, 
naar de slaaes itu eller en gnist fra den forkullede væge falder ned 
i oljebeholderen. Da nu luften i oljebeholderen sjelden bliver over 
20° varm, saa forlanger loven, at ingen petroleum, som gaår i han¬ 
delen, skal kunne udvikle brændbare dampe under 21°. I virkeligheden 
gives der den dag idag ingen olje mere, som ikke gaar langt ud over 
den i loven fastsa.tte grænse. 
De letflygtige bestanddele i jordoljen, der koger ved en lavere 
temperatur end den egentlige petroleum, er de saakaldte benziner eller 
naftaer. Disse har alt efter kogepunktet faaet en hel del forskjellige 
anvendelser og forskjellige navne. Herhen hører f. eks. ligroin, gasolin, 
petroleumæther, canadol, putzol og flere andre. Anvendelserne af 
disse produkter er overordentlig forskjellig. Man benytter dem som 
opløsningsmiddel for harpikser og oljer til pudsning af maskiner, til at 
brænde i specielt hertil konstruerede, mere eller mindre fareløse lamper, 
til opvarmning, til drift af motorer til ekstraktion af de forskjelligste 
substantser af raaprodukter fra dyre- og planteriget og til tusen 
andre ting. 
I Rusland, ligesom især i Amerika, er den samlede jordoljeindustri 
tilsidst monopoliseret af nogle faa store firmaer. Blandt de amerikanske 
selskaber indtager det saakaldte Standard-oil Company en saa domine¬ 
rende stilling, at man vel kan sige, at det ganske behersker Amerikas 
oljemarked og her gjør sin indflydelse sterkt gjældende over hele 
verden. Om dette er til velsignelse for samfundet, derom kan man 
vel have forskjellige meninger, men alle maa dog være enige om at 
beundre en saadan organisation, der omspænder en hel verdensdel. 
Denne organisation er skabt af en mand, der begyndte med boringen 
af sin egen brønd i Pennsylvaniens urskove, og som den dag idag 
