254 
•og stadig til samme kant. Dette er analogt med den kjendsgjerning, 
at mennesker og dyr, som løber i ring, ligeledes indtager en skjev 
stilling i forhold til horizonten. Dette lader sig ogsaa bringe i sam- 
menhæng med buegangene. Kundskaben om den vertikale retning, 
;som er saa nødvendig for ligevegtens skyld, faar vi gjennem retningen 
af det sterkeste vædsketryk i buegangene. Dette gaar under normale 
forholde i vertikal retning og giver os saaledes et rigtigt billede af 
vertikallinjens retning. Anderledes under dreininger. Her træder 
centrifugalkraften til og bevirker, at vædskens tryk i buegangene faar 
en mere eller mindre skraa retning; heraf skal da den feilagtige ind- 
stilling af viserne komme. Endelig viste det sig, at mennesker ogsaa 
under rotationen udførte de samme ubevidste bevægelser med øinene 
.som dyr. 
At disse fænomener virkelig staar i forbindelse med ørets bue¬ 
gange, fik man bekræftélse paa ved at iagttage mennesker med syge- 
lige tilstande i øret. Ved enkelte akute øresygdomme er nu for det 
første svimmelhedssymptomer og ligevegtsforstyrrelser temmelig almin- 
delige. Men endnu større betydning har dog en række iagttagelser, 
anstillede paa døvstumme af Wienerforskeren K r e i d 1. Han fore- 
tog rotationsforsøg paa omtrent 100 døvstumme og havde sin opmerk- 
somhed specielt rettet paa to ting, nemlig de t}^piske øienbevægelser 
og indstillingen af den tilsyneladende vertikal. Han fandt da, at hine 
bevægelser med øinene, som viser sig hos alle normale mennesker, 
:manglede hos omtrent 50 pct. af de døvstumme, en stor del af dem 
tog heller ikke feil i fastsættelsen af vertikallinjens retning. Nu ved 
man tillige, at omtrent 50 pct. af de døvstumme har enten slet ingen 
eller ogsaa sygelig forandrede buegange, saa at man med rette maa 
anse Kreidls eksperimenter som en betydelig støtte for den anskuelse, 
som sætter de beskrevne rotationsfænomener i forbindelse med ørets 
buegange. 
Elektrisk pirring af øret bevirker hos normale mennesker de 
•samme symptomer som dreining, nemlig svimmelhed tilligemed hoved- 
og øienbevægelser, fænomener, som ligeledes udebliver hos et stort 
antal af de døvstumme. 
Alt synes saaledes at tyde paa, at de halvcirkelformede kanaler 
i øret er et specielt sanseorgan til iagttagelse af legemets ligevegt. 
Og dog maa man nødvendigvis stille sig skeptisk ligeoverfor en „sans u , 
.som man selv ved de skarpeste iagttagelser paa sig selv ikke kan 
