262 
folk, mane dette til at gjøre gjengjæld ligeoverfor videnskaben, naar 
den stiller sine krav. Der er ære at vinde ogsaa paa andre viden- 
skabelige omraader end de, der dækker polen. Dr. J. Brunchorst. 
Nansen—ekspeditionen. 
Nogle betragtninger. 
Da telegrammer og aviser den 14de august spredte etterretningen 
om Nansens og Jo Da n s e n s lykkelige tilbagekomst, blev der 
fryd i Norge; ja et glædesøieblik over det hele land, saaledes som 
dette var, er et fænomen i folkelivet, som man yderst sjelden skal 
faa opleve. Budskabet kom uventet og gjaldt jo ogsaa en mand og 
et foretagende, som er vor glæde og vor stolthed. Det gjør ogsaa 
svært godt saaledes for en gangs skyld at se alle uden undtagelse 
deltage i en samlet patriotisk følelse; thi ellers er det jo splid og 
uenighed, som for største delen buldrer ud af vore diskussioner og 
aviser. 
Med en vis ret kan Nansens ekspedition kaldes „den norske 
presses ekspedition u . De, som husker dens tilblivelseshistorie, vil 
erindre, at aviserne med en aldeles usædvanlig enstemmighed erklæ- 
rede, at en ekspedition efter Nansens plan vilde vi have, og den 
skulde være et norsk foretagende. Uden pressens hjælp var den sik¬ 
kerlig ikke kommet istand, saaledes som den kom. Pressen havde 
forresten gode støtter, naar den optraadte med kraft ved denne anled¬ 
ning. Por det første udtalte vore videnskabelige autoriteter, hvoriblandt 
vel specielt bør nævnes professor Mohn, med overbevisning og trods 
indvendinger fra adskillige udenlandske forskere, sin tilslutning til 
Nansens plan, navnlig den geniale idé om strømmen fra Sibiriehavet 
mod polen. For det andet fik enhver pressemand og andre, der kunde 
bedømme mennesker og havde anledning til at træffe Nansen personlig, 
uden undtagelse det indtryk befæstet, at her var en karakter, man 
kunde lide paa. 
Ganske glat gik det dog ikke med at faa den norske stats del¬ 
tagelse. Da indstilling forelaa fra stortingets budgetkomite, var der 
