272 
Proviantdepoter, baade, kajakker og al nødvendig udrustning 
havdes stadig paa isen i nærheden af „Fram“ for tilfælde af ildebrand 
eller andre uforudseelige ulykker. 
Tiden gik hyggelig og fredelig paa samme maade som tidligere, 
og en mageligere ekspedition kan neppe tænkes. Det hovedsagelige 
arbeide var at tage de vanlige observationer, sove, spise og drikke. 
Helbreden var fortrinlig den hele tid, og vi havde ingen antydning 
til skjørbug. 
Da isen begyndte at slakne denne sommer, lagdes der meget 
arbeide paa at faa „Fram“ løs, hvilket ikke var let i den svære op- 
skruede is; men det lykkedes endelig efter nogle dages strengt arbeide 
og ved anvendelse af mange miner paa optil 50 kilo krudt. Bomulds- 
krudtet viste sig bedst for dette brug. 
Pra 19de juli til 13de august forceredes veien gjennem 150 
kvartmil tæt is sydover. Isen var gjennemgaaende temmelig høi og i 
saa store flag, at vi ikke kunde se over den med kikkerten. 
Det saa ofte havløst ud, og hvis ikke „Fram u havde været en 
saa ypperlig skute, vilde det have været unyttigt at forsøge at for- 
cere veien gjennem slige ismasser. 
Det var ved damp og ved varpning, vi tvang os frem stykke for 
stykke, og hvor det blev for galt, brødes aabning ved sprængning. 
Den 14de august kom vi ud af isen, netop samme dag som 
Nansen og Johansen kom til Vardø. 
Straks efter traf vi galeas „Søstrene u af Tromsø, ført af kaptein 
Bottolfsen, der straks kom ombord i „Fram u . 
Det første vi spurte efter, var selvfølgelig, om man havde hørt 
noget til Nansen og Johansen, og da -dette ikke var tilfælde, blev 
stemningen ombord meget nedtrykt, og faa havde haab om at se 
dem igjen. 
Jeg mente dog, at der foreløbig var liden grund til at nære frygt, 
da jeg antog, at de kunde være komne til Franz Josefs land ud paa 
høsten og havde overvintret der. 
Af Bottolfsen hørtes om Andrée, og vi lagde derfor kursen for 
Danskeøerne; men Andrée kunde ingen nærmere oplysning give, og 
vi bestemte os til at gaa hjem efter nærmere underretning og straks 
ud til Franz Josefs land igjen for at søge Nansen og Johansen. 
„Fram“ var jo færdig til ny polarfærd med det samme, idet den 
havde fuld udrustning af proviant osv. ombord. Af kul havdes ogsaa 
en god del, men vi vilde i tilfælde have taget noget mere. Den 20de 
om aftenen kom vi ind Kvænangen, og den 21de klokken to om mor¬ 
genen gik vi iland i Skjærvø, hvor telegrafbestyreren bragte os den 
glædelige nyhed, at vore kammerater var komne før os. Den mod- 
toges med overstrømmende jubel og gjorde vor glæde fuldkommenA 
Otto Sverdrup. 
Hertil har jeg intet at føie for tiden, undtagen at „Fram“ ser 
ligesaa sterk og sikker ud som før, og at Sverdrups egen beretning 
viser, hvor mesterligt han har passet sit skib og sikkert bragt det 
tilbage fra polarisen, som kloge hoveder spaaede vilde ødelægge baade 
den °S os ' _ Fridtjof Nansen. 
