275 
overfladen faa se meget merkeligt. Der rinder ud paa den flade 
strand en liden elv, Gaarselv; følger man dens bugtede løb 1 / 2 kilo¬ 
meter eller saa opover, . faar man hist og her i vandkanten øie paa 
nogle lave sandstenklipper, der ikke rager mere frem, end at man 
kan tage dem for oversiden af større stene; desuden blottes der ved 
lavt vande nogle smaa sandstenklipper i fjæren ved elvemundingen 
(der hvor fuglene flyver paa fig. 54). Dette er omtrent alt, og en 
ellers omhyggelig geolog kunde godt, naar han intet vidste paa for- 
liaand, uden at have opdaget noget vandre hen over stedet. Fore¬ 
komsten blev kjendt ved, at beboerne fandt et kullag i sandstenen i 
fjæren og begyndte at bryde af det til husbrug og til salg i tøndevis. 
Der blev sendt en prøve af kullene til Tromsø, og her fik nu afdøde 
bergmester dr. TellefDahll, som var paa reise for den geologiske 
undersøgelse, i 1867 høre om sagen. Han leiede en seilbaad, reiste 
over til Ramsaa, saa kullene paa strandbredden og begyndte at anstille 
efterforskninger. Han fik storthinget til at bevilge penge til jord- 
boringer, der foretoges i de følgende aar: ved disse blev forholdene 
nøiere udredede. 
Gaarden Hamsaa er fornylig overladt til et privat selskab, der 
har givet sig ifærd med at anstille videre jordboringer. Disse, der 
ved mit besøg endnu var i sin begyndelse, udføres paa den maade, 
at man anvender et vertikalt jernrør, hvis nedre rand er besat med 
indfældte sorte diamanter. Røret dreies om sin akse; diamanterne 
graver sig ind i stenen, og røret gaar nedover, samtidig med at det 
indre udfyldes med en „borkjerne u , hvoraf man kan se det gjennem- 
borede fjelds beskaffenhed. Dette kaldes diamantboring. Den ældre 
boremethode, som fremdeles er i brug de fleste steder, er ved faldbor, 
nemlig en tung og flere meter lang meisel, som man lader falde mod 
fjeldet, idet den dreies lidt for hvert stød. Det fine bormel skyller 
man ud af hullet ved vand, som pumpes nedi. Saadanne stenboringer 
er et sent og kostbart arbeide, og man er desuden meget udsat for 
uheld. Det vigtigste resultat af praktisk betydning, Dahll kom til, 
var, at der var to kullag, tilsammen af omtrent 1 meters tykkelse, 
der lod sig udvinde ved en enkelt drift. Kulfene er saakaldte gaskul, 
der ved ophedning afgiver en mængde gas og staar i høiere pris end 
almindelige fyrkul. Desværre er denne Norges eneste kulformation 
noksaa uheldigt beliggende; thi paa Andøen er der kun en eneste 
havn for større skibe, Risøhavn, og til den er afstanden fra Ramsaa 
