312 
afstanden fra Australiens vestkyst til Sydamerikas østkyst — en diffe- 
rents af 5—10 grader spiller lier ingen rolle — saa kan man for 
veilængdens skyld ligesaagodt antage, at dyrevandringerne gik i østlig 
-som i vestlig retning. b . 
Tsete-fluen. 1 ) 
Naar man læser afrikareisendes skrifter, finder man ofte skræk- 
indjagende skildringer af tsete-fluens (glossina morsitans ) lierjinger. 
Denne flue, der er nær beslegtet med vor lille stikflue (stomoxys 
calcitrans), skal efter beretningerne kunne gjøre hele egne ubeboelige 
og endog gjøre dem utilgjængelige for de reisende; store kvægbjorder 
skal kunne falde som deres offer, saaat de endog skal indjage kvæget 
en saadan frygt, at fluens blotte summen gjør det rasende og driver 
det paa vild flugt. Dette syntes at være ganske uforklarligt, thi der 
gives ingen giftig flueart; det vilde ogsaa være i bøi grad menings¬ 
løst, at saadanne fluer skulde tilintetgjøre de dyr, som med sit blod 
tjener dem til føde, og man antog derfor, at man her havde at gjøre 
med sygdoms- eller liggifte, som fluerne overførte fra kadavere eller 
syge dyr til friske, hvilket jo ogsaa leilighedsvis forekommer hos os. 
Man tænkte navnlig paa kadaverne af de store tykhuder (elefanter og 
næshorn) som bliver liggende i skovene, og haabede, at plagen skulde 
give sig med landets opdyrkning. 
Nu har David Bruce i Zululandet nærmere studeret nagana- 
plagen; saaledes kalder man den af tsete-fluen frembragte sygdom, 
og det følgende er taget fra hans beretning. Foreløbig skal det være 
sagt, at sandheden ikke er fuldt saa dramatisk, som de reisende i sine 
beretninger fortæller. Tsete-fluen er omtrent 11 mm. lang, af en 
hvidgul grundfarve med fire mørke længdestriber ovenpaa bryststykket 
og med brune tverstriber paa bagkroppen. Stikket skal være uskade- 
ligt for mennesker og skovens dyr, mens blandt husdyrene blot æselet 
og gjeden kan taale det. Heste, hornkvæg og kunde derimod og 
fordetmeste ogsaa svin skal derimod være redningsløst fortabte, naar 
de rammes af fluens brod. Kun om natten skal man uden fare kunne 
x ) Efter dr. Erdmann i „Prometheus“. 
