319 
karaktertræk for hele det vestlige parti af det store ocean. Øér, rev 
og store dyb veksler her og naar sin høieste ndvikling i det malayiske 
arkipel. “ 
Himmelens farve. De bestanddele, hvoraf luften bestaar, viser, 
med undtagelse af kvælstof, i tykke lag en blaa farvetone. Dette er 
imidlertid ikke nok til at forklare himmelens sterke blaa farve. 
Atmosfærens høide er ikke stor nok til, at straalerne kan blive saa 
sterkt farvede, som de virkelig er, ved kun at passere fra de øvre 
luftregioner ned til jorden. W. Spring antar derfor, at farven 
skyldes lys, som naar vort øie efterat være tilbagekastet fra jorden 
en eller flere gange. Efter dette skulde altsaa øiet, foruden straaler 
som kommer direkte fra solen, ogsaa modtage saadanne, som har pas- 
seret atmosfæren flere gange. Det er klart, at disse sidste vil være 
langt sterkere farvede end de første. At solstraalerne kan komme til- 
bage til jorden, efter at de har været kastet tilbage fra denne, er ikke 
forunderligt. Atmosfæren har temmelig forskjellig tæthed i forskjellig 
høide. Paa grund heraf blir de straaler, som kastes tilbage fra jor¬ 
dens overflade, afbøiede fra sin oprindelige retning. Tilslut blir de 
totalt reflekterte fra de øvre lag af atmosfæren og kommer nedover 
til jorden igjen. p 
Solens temperatur. Eor at bestemme den temperatur, som 
hersker paa solen, er der udført en hel del forsøg. ftesultaterne 
stemmer imidlertid slet overens, idet angivelserne varierer mellem 
1 500° C. og 5 000 000° C., og det tiltrods for-, at de forskjellige 
fysikere har anvendt samme methode. Dette stikker deri, at man ikke 
har været paa det rene med sammenhængen mellem legemernes tem¬ 
peratur og den varme, de udstraaler. Det er klart, at jo varmere et 
legeme er, des mere varme straaler det ud, men spørgsmaalet er: 
Efter hvilken lov forandrer udstraalingen sig, naar temperaturen under- 
gaar forandringer? Paa dette punkt er det, fysikerne har været 
uenige. En fransk fysiker Le Ohatelier har studeret denne ting 
meget nøie, og paa grundlag af sine iagttagelser har han da ogsaa 
kunnet drage slutninger om solens temperatur. Han angir denne til 
7'600° C. og mener, at er der nogen feil i dette resultat, kan den i 
hvert fald ikke være saa stor som 1 000°. 
Tre engelske fysikere, Williams, Wilson og Gfray, har 
ogsaa søgt at bestemme solens temperatur, men paa en anden maade. 
De sammenlignede udstraalingen fra solen med udstraalingen fra et 
baand af platina, som var opvarmet til en kjendt temperatur. Obser- 
vationerne blev foretagne i Irland, hvis klima ikke egner sig særlig 
godt. Absorbtionen i luften spiller nemlig en vigtig rolle, og det vilde 
være heldigere at udføre forsøgene i de tropiske egne, hvor luftens 
tilstand kan holde sig uforandret, i ugevis. Ikke destomindre stemmer 
forsøgene ganske godt med Le Chateliers. De fandt nemlig solens 
temperatur at være 10 000°. p 
