322 
Da laks og søørret har den merkværdige evne at kunne leve i 
to saa forskjellige media som ferskvand og saltvand, kunde man kanske 
ogsaa fristes til at tro, at rognens udvikling kunde foregaa i begge 
dele. Og det er virkelig saa, at theorien om lakserognens udvikling 
i søen har havt sine tilhængere i aarhundreder. 
Den omstændighed, at laksen hvert aar kommer til elvene, gjør 
imidlertid theorien eller rettere paastanden i høi grad tvilsom. Hvor¬ 
for gaar laks og søørret til elvene? Det er ikke for at søge næring; 
thi nævnte fiske spiser intet eller saa godt som intet under sit ophold 
i elvene. Og er det vedtaget, har man intet andet valg, man nødes 
til at indrømme, at laksen og søørretten gaar til elvene for forplant¬ 
ningens skyld. 
Der er ogsaa blevet sagt : Endel af laksen gyder i elveu, en 
anden del i havet, og udvikling finder sted under begge disse forhold. 
Det er sikkert, at kunde dette bevises, saa vilde det i theoretisk 
henseende have stor interesse, ligesaavel som det praktisk vel heller 
ikke vilde blive ud$n følger. 
Men til dato er intet bevis ført. 
Derimod er det paa den anden side ad eksperimentets vei godt¬ 
gjort, at søvandet virker ødelæggende paa laksens rogn, saa udvikling 
ikke kan finde sted i samme. Det er nogle saadanne forsøg, udførte 
ved den herværende biologiske station, jeg her i korthed vil gjøre 
rede for. 
Under forsøgene med befrugtning af lakserogn lagde jeg merke 
til en eiendommelighed, som er saa paafaldende, at man ved at kaste 
et blik paa rognen straks kan afgjøre, om den er befrugtet i søvand 
eller ferskvand. Mens den ferskvandsbefrugtede rogn straks svulmede 
nd og blev ganske haard, holdt den saltvandsbefrugtede rogn sig tem¬ 
melig blød, og som følge deraf antog rognkornene uregelmæssige for¬ 
mer efter det gjensidige tryk. 
Ved at ligge flere dage i søvand svulmede ogsaa den saltvands¬ 
befrugtede rogn ud og blev ganske haard at føle paa. De samme 
fænomener er ogsaa iagttagne for søørretrognens vedkommende. 
Aarsagen er efter min mening af fysikalsk natur. Den omstæn¬ 
dighed, at den saltvandsbefrugtede rogn saalænge holdt sig blød, hid- 
rørte derfra, at søvandet med større vanskelighed diffunderer gjennem 
eghinden end rent ferskvand. Det er nemlig paavist, at saltopløs- 
ningen diffunderer sagtere gjennem membraner end ferskvand. Den 
