325 
lem 3 og 4 pro mille. Dødeligheden var vistnok i begyndelsen tem¬ 
melig stor; men en væsentlig grund herfor tør være den omstændighed, 
at den ene af de benyttede ørrethunner ikke havde fuldt modne rogn. 
Ialt fremkom over 200 unger, hvilket tilstrækkeligt beviser, at udvik- 
ling under de nævnte omstændigheder kan finde sted. Det fortjener 
at bemerkes, at den døde rogn blev hvid som i ferskvand. 
For at faa undersøgt brakvandets indflydelse paa ferskvands- 
befrugtet lakserogn, anbragtes 4 /ii 100 stykker i en særegen kasse. 
Rognen var befrugtet 31 /i 0 og havde ligget i ferskvand siden da. Salt- 
gehalten har holdt sig mellem 7 og 8 pro mille. I tidsrummet fra 
4 /n 05 til 24 / 2 9 6 døde bare 8 stykker. Den første unge kom frem 
17 / 2 , ialt fremkom 53 unger. Den 21de januar nedlagdes i samme 
saltvandsgrad 200 stykker lakserogn (befrugtet 31 / 10 95 og staaet i 
ferskvand til 21 /x 96). Fosterets bevægelser i disse rogn kunde da 
tydelig iagttages med det blotte øie. Af nævnte parti døde i tidsrum- 
met 2 Yi — 11 /2 ca. ^0 stykker, og fra sidste datum til 14 / 3 udklækkedes 
69 unger. 
Det tør saaledes betragtes som en kjendsgjerning, at saavel 
søørret- som lakserogn kan udvikles i vand af saltgehalt fra 0—8 å 
9 pro mille. 
Hvorvidt denne saltgehalt kan overskrides i nogen nævneværdig 
grad, kan paa dette tidspunkt ikke sikkert afgjøres. Forhaabentlig 
vil de fortsatte undersøgelser, levere bidrag til løsningen af dette 
spørgsmaal. Det maa tillige erindres, at de rognpartier, som er førte 
til et positivt udklækningsresultat, har været ferskvandsbefrugtede 
undtagen den ørretrogn, som 16 /n 95 blev befrugtet i vand af salt¬ 
gehalt 4 pro mille. Endskjønt jeg vistnok tror, at befrugtningspro- 
cessen kan foregaa i vand, hvis saltgehalt ligger under den hidtil 
fundne grænse for udviklingsmuligheden, staar det dog tilbage at 
fastslaa dette som uangribelig kjendsgjerning. 
0. Nordgaard. 
